УХВАЛА

02 грудня 2022 року 
м. Київ

справа №813/4686/16
адміністративне провадження № К/9901/15365/20  

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Пасічник С.С.,
суддів: Васильєвої І.А.,  Гончарової І.А., 
розглянувши у порядку письмового провадження заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Верховного Суду від 18 жовтня 2022 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України, про визнання протиправними та скасування рішень про застосування штрафних санкцій,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Залізничної об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області (яку протокольною ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 28 травня 2019 року та ухвалою Верховного Суду від 14 жовтня 2022 року було замінено відповідно на Головне управління ДФС у Львівській області та Головне управління ДПС у Львівській області, утворене на правах відокремленого підрозділу ДПС України; далі - Інспекція, відповідач) про визнання протиправними та скасування рішень від 27 жовтня 2016 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску №0011771302 на загальну суму 9 778,58 грн. та №0011781302 на загальну суму 539,89 грн. відповідно.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 19 червня 2017 року адміністративний позов задоволено: визнано протиправними та скасовано рішення Інспекції №0011771302 та №0011781302 від 27 жовтня 2016 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску у розмірах 9 778,58 грн. та 539,89 грн.; стягнуто з Інспекції за рахунок бюджетних асигнувань на користь Підприємця 1 102,40 грн. сплаченого судового збору та 15 000,00 грн. витрат за правову допомогу.

Львівський апеляційний адміністративний суд постановою від 19 квітня 2018 року рішення суду першої інстанції скасував та прийняв нове, яким адміністративний позов задовольнив частково: визнав протиправними та скасував рішення Інспекції №0011771302 та №0011781302 від 27 жовтня 2016 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску у розмірах 9778,58 грн. та 539,89 грн., а також стягнув з Інспекції за рахунок бюджетних асигнувань, передбачених на оплату судового збору, на користь Підприємця 1 102,40 грн. сплаченого судового збору; в задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Верховний Суд постановою від 13 листопада 2018 року постанови Львівського окружного адміністративного суду від 19 червня 2017 року та Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2018 року скасував, а справу направив на новий розгляд до суду першої інстанції.

За результатами нового розгляду справи рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2020 року, в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 18 жовтня 2022 року касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2020 року - без змін.

В подальшому, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із заявою про роз`яснення постанови від 18 жовтня 2022 року, в якій просив надати роз`яснення щодо того:
- коли і ким було скасовано рішення про результати розгляду скарги від 21 лютого 2017 року №1462/10/13-01-10-01-05, постановлене першим заступником начальника ГУ ДФС у Львівській області Р.Ганюком, у якому зазначено, що заборгованість по єдиному внеску в інтегрованих картках платника податків В.Новицького вилучена, податковий борг по єдиному соціальному внеску у фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 відсутній станом на 09 лютого 2017 року;
- коли і ким були скасовані постанови Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі №495/11830/18 та від 27 травня 2020 року у справі №2-18/11 (в яких Верховним Судом висловлено позицію з приводу розгляду питання про відвід судді);
- коли і ким було скасовано пункт 3 Розділу ІІ Закону України від 28 грудня 2014 року №71-VII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" (щодо заборони для проведення органами Державної фіскальної служби перевірок суб`єктів господарювання у 2015 та 2016 роках);
- коли і ким була скасована Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод, Загальна декларація прав людини, Міжнародний пакт про громадянські і политичні права, Декларація основних принципів правосуддя для жертв злочинів та зловживання владою, які ратифіковані Україною, а також стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" (в контексті здійснення Верховним Судом касаційного перегляду справи за відсутності позивача);
- чи існував податковий борг у В.Новицького зі сплати ЄСВ станом на 09 лютого 2017 року, тобто після його скасування першим заступником начальника ГУ ДФС у Львівській області Р.Ганюком;
- чи наділений перший заступник начальника ГУ ДФС у Львівській області Р.Ганюк повноваженнями скасовувати фінансову санкцію, застосовану ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області як структурним підрозділом нижчої ланки.

Розглянувши подану заяву, Верховний Суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Аналіз вищезазначеної норми дає підстави вважати, що роз`яснення судового рішення за своєю правовою суттю є одним із способів усунення його недоліків, який не передбачає виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом.

Роз`яснення судового рішення можливе тоді, коли воно є остаточним, підлягає виконанню, але є незрозумілим. В ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння і виконання яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не вирішуючи питань, які не були предметом судового розгляду.

Конкретного і вичерпного переліку критеріїв для визначення рішення незрозумілим правова норма не містить, а із змісту закону вбачається, що їх має навести особа, яка звертається із заявою про роз`яснення судового рішення.

Метою роз`яснення рішення є правильне і своєчасне його виконання, оскільки недотримання вимог чіткого та логічного викладення змісту рішення може ускладнити або взагалі унеможливити його здійснення. Тобто, суд повинен роз`яснювати зміст лише того судового рішення, яке підлягає виконанню - остаточного судового рішення, яке стало обов`язковим або стане таким по сплину певного часу.

В той же час, як вже вказувалось в цій ухвалі, постановою Верховного Суду від 18 жовтня 2022 року залишено без змін, зокрема, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року, яким, в свою чергу, в задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відмовлено, у зв`язку із чим воно не потребуватиме вчинення будь-яких дій, спрямованих на його виконання.

При цьому, Верховний Суд звертає увагу й на те, що механізм, визначений статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, не може використовуватися, якщо хтось із осіб, які беруть участь у справі, не розуміє, наприклад, мотивації судового рішення, або якщо рішення не є остаточним.

Водночас, мотиви, які заявник наводить у своїй заяві, по суті полягають у його незгоді з постановою Верховного Суду від 18 жовтня 2022 року, зокрема, з мотивацією останньої, що, в свою чергу, також не є підставою для роз`яснення.

До того ж, в мотивувальній частині вказаної постанови чітко та послідовно наведено, з огляду на які обставини та норми законодавства касаційний суд дійшов висновку про правильність прийнятих судами попередніх інстанцій рішень, а відтак судове рішення є зрозумілим і не викликає можливості подвійного його тлумачення

Враховуючи наведене вище в сукупності, Верховний Суд приходить до висновку, що заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Верховного Суду від 18 жовтня 2022 року не підлягає задоволенню.

Керуючись статтею 254, 345, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Верховного Суду від 18 жовтня 2022 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України, про визнання протиправними та скасування рішень про застосування штрафних санкцій відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

С.С. Пасічник
І.А. Васильєва 
 І.А. Гончарова ,
Судді Верховного Суду