Справа № 755/6082/22	 	 	 	     Головуючий у І інстанції Старовойтова С.М.	
Провадження №  33/824/3888/2022	 	 	 	     Доповідач у ІІ інстанції Дрига А.М.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
 
19 грудня 2022 року                                                                                              м. Київ
 
Суддя Київського апеляційного суду Дрига А.М., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - адвоката Зайця Є.Г., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Гайдая Р.П. на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 22 вересня 2022 року, якою 
ОСОБА_1 ,                 ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-
 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, зі стягненням судового збору на користь держави, -
 
В С Т А Н О В И В:
 
Відповідно до постанови судді, ОСОБА_1 13 травня 2022 року о 21 год. 55 хв., керував транспортним засобом «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_1 , по бул. Перова, 48 в                  м. Києві в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку проведено за допомогою алкотестера «Драгер», результат 0,41 проміле, чим порушив п.2.9 «а» ПДР України.  
Не погоджуючись з постановою судді, захисник Гайдай Р.П. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 22 вересня 2022 року скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.  
Свої апеляційні вимоги захисник обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова ухвалена без повного та всебічного дослідження обставин справи і зібраних доказів, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, суд обґрунтував рішення на доказах, які є явно недопустимими та в своїй більшості є лише припущеннями, вийшов за межі протоколу про адміністративне правопорушення, а тому постанова не може бути визнана законною, вмотивованою та обґрунтованою. 
Захисник вказує на відсутність в матеріалах справи доказів факту керування                  ОСОБА_1 транспортним засобом, в тому числі на відеозаписі, долученому до протоколу про адміністративне правопорушення. Також вказує, що відеозапис не може бути визнаний належним та допустимим доказом, оскільки він зроблений не з самого початку подій та неодноразово переривався. Крім того, захисник зазначає, що акт огляду не містить підпису ОСОБА_1 та інформації щодо свідків, акти медичного огляду та висновки щодо результатів медичного огляду не складались. Також захисник вказує про порушення права на захист, оскільки інспектор не забезпечив ОСОБА_1 правом на юридичну допомогу та на ознайомлення з матеріалами, що стали підставою для складання протоколу.  Захисник також звертає увагу на порушення судом ст. 38 КУпАП, оскільки 3-х місячний строк притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності минув.
Окрім того, апеляційна скарга захисника містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 22 вересня 2022 року, оскільки у поштовому відділенні 03.10.2022 не було світла, а тому подати апеляційну скаргу в цей день не виявилось можливим.   
Перевіривши причини пропуску строку, вважаю за необхідне поновити захиснику Гайдаю Р.П. строк на апеляційне оскарження постанови судді Дніпровського районного суду м. Києва від 22 вересня 2022 року.
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, захисник не заперечував проти розгляду апеляційної скарги без участі ОСОБА_1 , у зв`язку з чим вважаю за можливе провести апеляційний розгляд у його відсутність.   
Заслухавши думку захисника, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали адміністративного провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.         
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Перевіркою матеріалів справи встановлено, що судом першої інстанції дані вимоги закону у повній мірі було дотримано.
За наслідками перевірки рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення судом належним чином були досліджені докази, що містяться в матеріалах справи, яким суд першої інстанції надав належну оцінку та обґрунтовано визнав                    ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Зокрема, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджується фактичними даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №214060від 13 травня 2022 року (а.с.1); роздруківці з приладу «Драгер» з результатом 0,41 проміле (а.с.2); акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.3); розписці ОСОБА_1 про зобов`язання не керувати транспортним засобом протягом 24 годин (а.с.4); відеозаписі з нагрудної камери працівника поліції Б/К 472241 (а.с.5).
Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.
При перегляді відеозапису з нагрудної камери працівника поліції встановлено, що після того як працівник поліції повідомив ОСОБА_1 про те, що його було зупинено та при спілкуванні виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 не заперечував, у тому числі факту керування ним транспортним засобом. Окрім того, за час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 жодного разу їм не повідомляв про те, що не керував транспортним засобом. Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що доводи про відсутність доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом спрямовані на уникнення останнім адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП. 
Також не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції доводи апелянта про те, що відеозапис не може бути визнаний належним та допустимим доказом, оскільки фіксувався не від початку та до самого кінця, так як проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_2 з отриманням відповідних результатів та в подальшому складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення на відеозаписі чітко зафіксовано. Під час проведення огляду ОСОБА_2 поліцейський застосував технічні засоби відеозапису, які у відповідності до вимог КУпАП долучив до протоколу про адміністративне правопорушення, а отже доводи апеляційної скарги про недопустимість відеозапису як доказу по справі, апеляційний суд також знаходить неспроможними.
Доводи апеляційної скарги захисника про недопустимість доказів, а саме акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів не можуть буті взяті до уваги апеляційного суду з огляду на наступне.
Так, відповідно до п.10 розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року за № 1452/735, якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу, використаного для проведення огляду на стан сп`яніння, передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. За уваги на долучення до протоколу про адміністративне правопорушення роздрукованого на папері показника, отриманого в результаті застосування приладу «Drager» при проходженні відповідного огляду на стан сп`яніння, із зазначенням серії та номеру протоколу, до якого долучено вказаний показник, відсутність підпису ОСОБА_2 не свідчить про недотримання працівниками поліції порядку проведення огляду на стан сп`яніння, передбаченого положеннями вказаної Інструкції.
Що стосується доводів захисника про відсутність свідків, то відповідно до положень ч.2 ст. 266 КУпАП огляд у присутності свідків проводиться у разі неможливості застосування технічних засобів відеозапису. Оскільки під час проведення огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного сп`яніння були застосовані технічні засоби відеозапису, то присутність свідків, виходячи із змісту вищевказаної норми, не є обов`язковою.
Також є неспроможними доводи апеляційної скарги про порушення права на захист, оскільки інспектор не забезпечив ОСОБА_1 правом на юридичну допомогу, так як з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не висловлював бажання щодо надання йому юридичної допомоги. При цьому з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 було роз`яснено його права та після складання протоколу оголошено його зміст. 
Всі матеріали справи зібрані працівниками патрульної поліції, які діяли в межах своїх повноважень, протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1   повністю відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та підписаний ним без будь-яких зауважень. 
Також є безпідставними доводи апеляційної скарги захисника про порушення судом вимог ст. 38 КУпАП, оскільки у відповідності до вимог п.6 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 КУпАП, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення. Так, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, 13 травня 2022 року, отже суд, накладаючи на нього адміністративне стягнення 22 вересня 2022 року, дотримався вищевказаних норм закону.  
Отже, оцінюючи сукупність наявних в справі доказів апеляційний суд дійшов висновку, що твердження  захисника з приводу відсутності в діях ОСОБА_1 складу  адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення   ОСОБА_2 адміністративної відповідальності.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови.
Обраний суддею вид адміністративного стягнення відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП, окрім того санкцією ч.1 ст.130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.
Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості   ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.
З урахуванням викладеного, постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 22 вересня 2022 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника щодо її скасування - без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -
П О С Т А Н О В И В:
          Поновити захиснику Гайдаю В.М. строк на апеляційне оскарження постанови судді Дніпровського районного суду м. Києва від 22 вересня 2022 року.
          Апеляційну скаргузахисника Гайдая В.М. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
          Постанову суддіДніпровського районного суду м. Києва від 22 вересня 2022 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.
          Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

 
 Суддя                                                                               А.М. Дрига