ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

08 грудня 2022 року	  м. Одеса	Справа № 916/750/22	

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Богатиря К.В.
суддів: Аленін О.Ю., Філінюка І.Г.

секретар судового засідання Арустамян К.А.

за участю представників сторін:
Від Товариства з обмеженою відповідальністю «Бест Лізинг» - адвокат Гуменюк О.О.

розглянувши у відкритому судовому апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Десенто»
на рішення Господарського суду Одеської області від 04.07.2022, суддя суду першої інстанції Невінгловська Ю.М., м. Одеса, повний текст рішення складено та підписано 11.07.2022
по справі №916/750/22
за позовом:  Товариства з обмеженою відповідальністю «Бест Лізинг»;
до відповідача:  Товариства з обмеженою відповідальністю «Десенто»;
про  стягнення 462009,71 грн.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина.
Позивач - ТОВ «Бест Лізинг» звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою (вх. ГСОО №778/22 від 03.05.2022) до відповідача - ТОВ «Десенто», в якій просив суд стягнути з останнього 395488,74 грн. простроченої заборгованості за лізинговими платежами, 9088,96 грн. - пені, 9 088,96 грн. - процентів річних, 8863,72 грн. - інфляційних втрат, 39479,33 грн. - штрафу за неподання відомостей про стан та місцезнаходження майна, а також судовий збір в розмірі 6930,15 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору фінансового лізингу №201113-1/ФЛ-Ю-С від 13.11.2020 в частині своєчасної та повної оплати лізингових платежів, а також щодо інформування лізингодавця про стан та адресу базування предмета лізингу, обов`язок виконання яких відповідач набув в силу укладеного договору №210929-1/І про передання прав і обов`язків від 29.09.2021.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 04.07.2022 Позов задоволено; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Десенто» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бест Лізинг» 395 488,74 грн простроченої заборгованості за лізинговими платежами, 9 088,96 грн - пені, 9 088,96 грн - процентів річних, 8 863,72 грн - інфляційних втрат, 39 479,33 грн - штрафу за неподання відомостей про стан та місцезнаходження предмета лізингу, а також 6 930,15 грн витрат по сплаті судового збору.
Задовольняючи позов в частині стягнення основного боргу, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні докази сплати чергових лізингових платежів ТОВ «ДЕСЕНТО» на користь ТОВ «БЕСТ ЛІЗИНГ».
Задовольняючи позов в частині стягнення інфляційних втрат, пені та відсотків річних, суд першої інстанції виходив з того, що наданий позивачем розрахунок є арифметично правильним та методологічно вірним.
Задовольняючи позов в частині стягнення штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що у матеріалах справи відсутні докази направлення відповідачем позивачу звіту про стан та адресу базування предмета лізингу.

Аргументи учасників справи.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.
До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Десенто» на рішення Господарського суду Одеської області від 04.07.2022 по справі №916/750/22. 
Апелянт зазначив, що ТОВ «ДЕСЕНТО» здійснює свою господарську діяльність через функціонування представництва, яке було розташовано та вело господарську діяльність у м. Каховка Херсонської області.
Апелянт вказав, що лізингові платежі 28.02.2022 в розмірі 196 971,60 гривень та 30.03.2022 в розмірі 198 517,14 гривень не були сплачені відповідачем у зв`язку з початком військових дій та окупації території, на якій відбувалось здійснення господарської діяльності відповідача та використання техніки, що є предметом лізингу. Відтак, відповідач не уникав виконання обов`язків за договором, а внаслідок виникнення форс-мажорних обставин не мав можливості виконувати ці обов`язки в повному обсязі. 
Керуючись викладеним вище, апелянт просить рішення Господарського суду Одеської області від 04 липня 2022 року скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити в повному обсязі.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу.
24.10.2022 до Південно-західного апеляційного господарського суду від позивача на дійшов відзив на апеляційну скаргу ТОВ «ДЕСЕНТО».
Позивач вказав, що жоден офіційно укладений між Первісним кредитором Лізингодавцем ТОВ «БЕСТ ЛІЗИНГ» та Новим Боржником ТОВ «ДЕСЕНТО» Договір про передання прав та обов`язків від 29.09.2021 та Акт приймання-передачі до нього від 30.09.2021, жоден лист направлений на офіційний юридичний та/або юридичний або фактичний адрес Лізингодавця Позивача не містив доказів ведення основної господарської діяльності Первісного Боржника та Нового Боржника Відповідача у м. Каховка, Херсонської області.
Позивач зазначив, що з початку введення військового стану відповідач жодним чином навіть не намагався звернутися до Позивача з повідомленням про неможливість виконання взятих на себе зобов`язань за договором у будь-який зручний для нього спосіб, не намагався всупереч п.8.3 Договору провести переговори з метою визначення заходів, яких слід вжити або запропонувати інший спосіб виконання умов договору.
Позивач також послався на те, що апеляційна скарга ТОВ «ДЕСЕНТО» не містить заперечень та спростувань щодо наявної заборгованості у розмірі 395 488,74 грн.
Окрім того, позивач вказав, що станом на сьогодні, Скаржник має прострочену заборгованості за лізингові періоди: 28.02.2022 розмір лізингового платежу на 196 971, 60 грн. та 30.03.2022 розмір лізингового платежу на 199 517, 14 грн. в межах заявлених позовних вимог на загальну суму 375 488,74 грн.
Керуючись викладеним вище, позивач просить апеляційну скаргу ТОВ «ДЕСЕНТО» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області від 04.07.2022 по справі № 916/750/22 залишити без змін.

Рух справи у суді апеляційної інстанції.
Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 916/750/22 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Богатир К.В., судді - Аленін О.Ю., Філінюк І.Г., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.08.2022.
На момент надходження апеляційної скарги, матеріали справи № 916/750/22 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.08.2022 відкладено вирішення питання про можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Десенто» на рішення Господарського суду Одеської області від 04.07.2022 по справі №916/750/22 до надходження матеріалів справи на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду; доручено Господарському суду Одеської області невідкладно надіслати матеріали справи № 916/750/22 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.
04.08.2022 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справ №916/750/22.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.08.2022 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Десенто» на рішення Господарського суду Одеської області від 04.07.2022 по справі №916/750/22 залишено без руху; встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Десенто» строк для усунення недоліків при поданні апеляційної скарги шляхом надання Південно-західному апеляційному господарському суду доказів надсилання копії апеляційної скарги та доданих до неї документів листом з описом вкладенням на адресу позивача та надання до суду оригіналу апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Десенто» на рішення Господарського суду Одеської області від 04.07.2022 по справі №916/750/22 - протягом 10 днів з дня вручення копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху; роз`яснено апелянту, що при невиконанні вимог даної ухвали, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається скаржнику.
До Південно-західного апеляційного господарського суду від ТОВ «Десенто» надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги до якої були додані докази надсилання копії апеляційної скарги та доданих до неї документів листом з описом вкладенням на адресу позивача та надано до суду оригіналу апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Десенто» на рішення Господарського суду Одеської області від 04.07.2022 по справі №916/750/22. Таким чином, недоліки апеляційної скарги було усунуто.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.09.2022, окрім іншого, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Десенто» на рішення Господарського суду Одеської області від 04.07.2022 по справі №916/750/22; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а також будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань до 23.10.2022; призначено справу № 916/750/22 до розгляду на 10 листопада 2022 року о 12:00.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 31.10.2021 призначено справу № 916/750/22 до розгляду на 08 грудня 2022 року о 10:30; встановлено, що засідання відбудеться у приміщенні Південно-західного апеляційного господарського суду за адресою: м. Одеса, пр. Шевченка, 29, зал судових засідань № 7, 3-ій поверх; доведено до відома учасників справи, що явка їх представників в судове засідання         не є обов`язковою; роз`яснено учасникам судового провадження їх право подавати до суду заяви про розгляд справ у їхній відсутності за наявними в справі матеріалами; роз`яснено учасникам судового провадження їх право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у тому числі із застосуванням власних технічних засобів.
До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшло клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Бест Лізинг» про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.12.2022 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Бест Лізинг» про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено; забезпечено участь представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Бест Лізинг» (ІНФОРМАЦІЯ_1) у судовому засіданні у справі № 916/750/22, призначеному на 08 грудня 2022 року о 10:30 в режимі відео конференції.
24.10.2022 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшло клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «БЛ ЛІЗИНГ» про заміну позивача у справі, в якому останній просив замінити позивача у справі №916/750/22 в особі Товариства з обмеженою відповідальністю «Бест Лізинг» (01054, м.Київ, вул. Ярославів Вал, буд. 13/2, (літера «Б») ЄДРПОУ 33880354) на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «БЛ ЛІЗИНГ» (04119, м.Київ, вул. Зоологічна, 4-А, офіс 139, ЄДРПОУ 37027379).
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 08.12.2022 відмовлено у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «БЛ ЛІЗИНГ» про заміну позивача у справі №916/750/22.

08.12.2022 у судовому засіданні прийняла участь представник ТОВ «БЕСТ ЛІЗИНГ» адвокат Гуменюк О.О. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Після виходу колегії суддів з нарадчої кімнати за результатом розгляду клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «БЛ ЛІЗИНГ» про заміну позивача у справі було встановлено несправність системи відеоконферензв`язку та неможливість встановити зв`язок з адвокатом Гуменюк О.О., що підтверджується Актом про несправність системи відеоконференцзв`язку від 08.12.2022.
Відповідно до ч. 5 ст. 197 ГПК України, ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.
З огляду на неявку представника апелянта у судове засідання, несправність системи відеоконференцзв`язку та керуючись положеннями ч. 5 ст. 197 ГПК України, колегія суддів вирішила продовжити розгляд справи у звичайному режимі без явки сторін.
Колегія суддів також зазначає, що представник апелянта у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення повідомлявся належним чином, що підтверджується наявною у матеріалах справи телефонограмою секретаря судового засідання на адресу представника ТОВ «Десенто» Коган Н.В. 
Окрім того, копія ухвали Південно-західного апеляційного господарського суду від 31.10.2022, якою призначено справу № 916/750/22 до розгляду на 08 грудня 2022 року о 10:30, направлялася на адресу ТОВ «ДЕСЕНТО» засобами поштового зв`язку, окрім того, дана ухвала направлялася на електронну пошту апелянта.
Також необхідно зазначити, що за змістом статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. Ухвала Південно-західного апеляційного господарського суду від     31.10.2022, якою призначено справу № 916/750/22 до розгляду на 08 грудня 2022 року о 10:30, була оприлюднена на офіційному веб-порталі судової влади України 01.11.2022. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.
Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України».)
Явка представників сторін у судове засідання, призначене на 08.12.2022, не визнавалась апеляційним господарським судом обов`язковою, про наявність у сторін доказів, які відсутні у матеріалах справи та без дослідження яких неможливо розглянути апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Десенто» на рішення Господарського суду Одеської області від 04.07.2022 по справі №916/750/22, до суду не повідомлялося.
Таким чином, колегія суддів вважає, що з метою розгляду апеляційної скарги у даній справі у строки, встановлені ГПК України, в даному судовому засіданні повинен відбутися розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Десенто» на рішення Господарського суду Одеської області від 04.07.2022 по справі №916/750/22 по суті, не дивлячись на відсутність представника апелянта, повідомленого про судове засідання належним чином. Відсутність зазначеного представника апелянта у даному випадку не перешкоджає вирішенню спору та не повинно заважати здійсненню правосуддя у встановлений законом строк.

Фактичні обставини, встановлені судом.
13.11.2020 між ТОВ «БЕСТ ЛІЗИНГ» (лізингодавець) та ТОВ «МАГНАТ-АГРО 2» (лізингоодержувач) було укладено договір фінансового лізингу №201113-1/ФЛ-Ю-С, відповідно до п.1.1. загальних умов якого, лізингодавець набуває у власність і передає на умовах фінансового лізингу у платне володіння та користування вживаний предмет лізингу, найменування, марка, модель, комплектація, номер шасі (кузова рами) рік випуску ціна одиниці, кількість, вартість і загальна вартість якого на момент укладення договору наведені в додатку "специфікація", а лізингоодержувач зобов`язується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі на умовах цього договору. По закінченню строку лізингу, до лізингоодержувача переходить право власності на предмет лізингу згідно умов та на підставі цього договору (за виключенням випадків, передбачених Договором та/або законодавством).
Додатком до договору фінансового лізингу «Специфікація», сторони погодили предмет лізингу та його вартість.
Згідно п. 1.2. загальних умов договору фінансового лізингу, строк користування лізингоодержувачем предметом лізингу (строк лізингу) складається з періодів (місяців) лізингу зазначених в додатку «Графік сплати лізингових платежів» до договору та починається з дати підписання сторонами акту приймання-передачі предмета лізингу, але в будь-якому випадку не може бути менше одного року.
Додатком до договору фінансового лізингу «Графік сплати лізингових платежів», сторони погодили період лізингу, розмір авансового та чергові лізингових платежів.
Зі змісту даного графіку вбачається, що лізингоодержувач зобов`язаний був сплачувати чергові лізингові платежі 09-го числа кожного місяця  в розмірі, визначеному в графіку сплати лізингових платежів.
Як становлено п. 2.1. загальних умов договору фінансового лізингу, усі платежі за договором лізингоодержувач зобов`язаний здійснювати у число сплати, в національній валюті України (гривні) відповідно до графіку та загальних умов, а також інших положень цього договору (зокрема, з врахування коригування згідно п.2.2.1 загальних умов) та/або чинного законодавства шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок лізингодавця. Лізингові платежі включають: платежі по відшкодуванню (компенсації) частини вартості предмета лізингу (з врахуваням коригування, вказаного в пунктах 2.5. 2.6. загальних умов); винагороду (комісію) лізингодавцю за отриманий у лізинг предмет лізингу з врахуванням коригування, вказаного в пунктах 2.2.1., 2.7.-2.9., 3.5. загальних умов. При цьому сторони погодили, що такі лізингові платежі за цим договором не містять покупної ціни, передбаченої цим Договором, і у сукупності, є платою за користування предметом лізингу.
Відповідно до п. 2.1.7.1 загальних умов договору фінансового лізингу, числом сплати є порядковий номер дня у відповідному календарному місяці дати, яка визначається шляхом додавання двадцяти календарних днів до дати підписання Акту. (Наприклад: дата підписання Сторонами Акту - 25 липня 2018 року. Черговий лізинговий платіж 1-го періоду лізингу сплачується 14 серпня 2018 року. Наступні чергові лізингові платежі - кожного 14 числа календарного місяця протягом усього строку лізингу). В разі відсутності такого числа у відповідному календарному місяці (наприклад, якщо числом сплати є 31-ше число, а у календарному місяці 30-ть днів), платіж сплачується в останній робочий день відповідного календарного місяця.
Згідно з п.2.4 загальних умов договору фінансового лізингу, якщо строк сплати будь-якого лізингового платежу припадає на неробочий (вихідний, святковий або ін.) день, Лізингоодержувач зобов`язаний сплатити такий платіж не пізніше останнього робочого дня, який передує такому вихідному (святковому та ін.) дню.
За п.2.1.8. загальних умов договору фінансового лізингу, період лізингу - це період строку лізингу, який дорівнює 1 (одному) місяцю. Перший період лізингу починається з дати підписання Акту.
У відповідності до п. 3.4. загальних умов договору фінансового лізингу, приймання лізингоодержувачем предмета лізингу в лізинг оформлюється шляхом складання акту. Підписання лізингоодержувачем акту підтверджує в т.ч. належну якість, комплектність, справність предмета лізингу і відповідність предмета лізингу вимогам лізингоодержувача та умовам Договору.
Згідно акту приймання-передачі від 19.11.2022 предмета лізингу в користування за договором фінансового лізингу №201113-1/ФЛ-Ю-С від 13.11.2020, ТОВ «БЕСТ ЛІЗИНГ» передав, ТОВ «МАГНАТ-АГРО 2» прийняв у користування (фінансовий лізинг) предмет лізингу, а саме: б/в Трактор колісний FENDT 936 VARIO, 2020 року випуску, номер кузова (шасі, рами, заводський) НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 . Даний Акт було підписано у м. Снятин. 
Як вбачається із Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, 21.12.2020 за юридичною особою ТОВ «МАГНАТ-АГРО 2» (код ЄДРПОУ 34976833) було проведено реєстрацію змін найменування та місцезнаходження, а саме зареєстровано найменування ТОВ «МАГНАТ АГРО СЕРВІС» та місцезнаходження за адресою: 01042, м. Київ, пров. Новопечерський, 18, оф. 32.
Додатковою угодою від 06.01.2021 б/н до договору фінансового лізингу №201113-1/ФЛ-Ю-С від 13.11.202,  ТОВ «БЕСТ ЛІЗИНГ» та ТОВ «МАГНАТ АГРО СЕРВІС» внесено зміни до п. 2.1.7. «Загальні умови Договору», зокрема, визначено наступне число сплати - 30-те число кожного календарного місяця, а також, викладено у новій редакції графік лізингових платежів.
29.09.2021 між ТОВ «БЕСТ ЛІЗИНГ» (кредитором), ТОВ «МАГНАТ АГРО СЕРВІС» (первісний боржник) та ТОВ «ДЕСЕНТО» (новий боржник) укладено договір №210929-1/І про передання прав та обов`язків, відповідно до п.1. якого первісний боржник переводить на нового боржника всі права та обов`язки  первісного боржника за договором фінансового лізингу №201113-1/ФЛ-Ю-С від 13.11.2020. Підписанням даного договору сторони підтверджують, що договір фінансового лізингу продовжує свою дію. 
Пунктом 2 вищезазначеного договору, кредитор надав згоду на передання прав та обов`язків за договором фінансового лізингу.
Відповідно до п.6 договору про передання прав та обов`язків, з моменту підписання сторонами нього договору, новий боржник зобов`язується виконувати всі умови договору фінансового лізингу, які мав би виконати первісний боржник з моменту їх укладення до повного виконання всіх передбачених ними зобов`язань.
Також 29.09.2021 між ТОВ «БЕСТ ЛІЗИНГ» та ТОВ «ДЕСЕНТО» укладено додаткову угоду б/н до договору фінансового лізингу №201113-1/ФЛ-Ю-С від 13.11.2020, відповідно до якої  підтверджено факт переходу прав та обов`язків лізингоодержувача за договором фінансового лізингу №201113-1/ФЛ-Ю-С від 13.11.2020 до ТОВ «ДЕСЕНТО», а також погоджено новий графік сплати лізингових платежів, яким, зокрема, передбачено сплату чергових та реструктуризованих лізингових платежів.
Згідно акту прийому-передачі майна від 30.09.2021 за договором №210929-1/І про передання прав та обов`язків від 29.09.2021, ТОВ «МАГНАТ АГРО СЕРВІС передав предмет лізингу за договором фінансового лізингу №201113-1/ФЛ-Ю-С від 13.11.2020, а ТОВ «ДЕСЕНТО» прийняв предмет лізингу, а саме б/в Трактор колісний FENDT 936 VARIO, 2020 року випуску, номер кузова (шасі, рами, заводський) НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 . Даний Акт було складено та підписано у м. Київ.
Як передбачено п.2.7. загальних умов договору фінансового лізингу, у разі, якщо лізингоодержувач прострочить сплату лізингових платежів, на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, сторони погодили, що лізингодавець має право нарахувати, а лізингоодержувач зобов`язується сплачувати проценти річні в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, від простроченої заборгованості за платежами за кожен день прострочення, протягом всього періоду існування простроченої заборгованості. Сторони домовились, що такі проценти бухгалтерському обліку відносяться на винагороду (комісію) лізингодавцю за отриманий в лізинг предмет лізингу, у зв`язку із чим розмір винагороди (комісії) лізингодавцю за отриманий в лізинг предмет лізингу збільшується на суму таких сплачених процентів.
Відповідно до п.7.1.1. загальних умов договору фінансового лізингу, за порушення обов`язку з своєчасної сплати платежів передбачених даним договором та/або чинним законодавством України - лізингоодержувач сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочки, від простроченої заборгованості за платежами за кожен день прострочки, та відшкодувати всі збитки, завдані цим Лізингодавцеві, понад вказану пеню. Сторони домовились, що нарахування даної пені за прострочення сплати платежів, передбачених даним Договором та/або чинним законодавством України, припиняється через дванадцять місяців, від дня коли сплата мала відбутися.
Згідно до п. 5.2.1. загальних умов договору фінансового лізингу, лізингоодержувач зобов`язаний щоквартально (не пізніше 10 календарних днів з моменту закінчення відповідного звітного кварталу) інформувати лізингодавця про стан та адресу базування предмета лізингу шляхом направлення звіту у формі встановленою в додатку "Довідка" до договору.
Відповідно до п.7.1.3. загальних умов договору фінансового лізингу, лізингоодержувач, за порушення п.5.2. загальних умов договору, сплачує лізингодавцю договірну санкцію (штраф) у розмірі 1 (один) відсоток остаточної загальної вартості предмета лізингу. Сторони погодили, що даний штраф є визначеною грошовою сумою, яка не змінюється (після встановлення остаточної загальної вартості предмета лізингу) протягом строку дії договору, та для зручності сторін визначається як 1 (один) відсоток від розміру остаточної загальної вартості предмета лізингу.
Як передбачено п.10.1. загальних умов договору фінансового лізингу, даний договір набирає чинності (вважається укладеним) після його підписання Сторонами Зобов`язання сторін за цим договором діють до їх повного і належного виконання.
До апеляційної скарги, позивачем було надано:
- платіжне доручення № 105 від 15.04.2022 про сплату на рахунок ТОВ «БЕСТ ЛІЗИНГ» 10  000,00 грн., призначення платежу - оплата згідно Договору №201113-1/ФЛ-Ю-С-пер;
- платіжне доручення №130 від 23.05.2022 про сплату на рахунок ТОВ «БЕСТ ЛІЗИНГ» 10  000,00 грн., призначення платежу - оплата згідно Договору №201113-1/ФЛ-Ю-С-пер.

Мотивувальна частина.
Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 2 ст. 269 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Розглянувши матеріали господарської справи, доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині стягнення простроченої заборгованості за лізинговими платежами у сумі 20 000,00 грн  з прийняттям в цій частині нового рішення, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Статтею 174 Господарського кодексу України визначено, що підставою виникнення господарських зобов`язань зокрема є господарські договори та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачених законом, але такі, які йому не суперечать.
Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України зарахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
У відповідності до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з частиною 2 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України.
Положеннями п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, а в силу вимог ч.1 ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
У відповідності до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
За змістом ч.1 ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Статтею 629 Цивільного кодексу України, передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно ч.ч. 1-3 ст. 292 Господарського кодексу України, лізинг - це господарська діяльність, спрямована на інвестування власних чи залучених фінансових коштів, яка полягає в наданні за договором лізингу однією стороною (лізингодавцем) у виключне володіння та користування другій стороні (лізингоодержувачу) на визначений строк майна, що належить лізингодавцю або набувається ним у власність (господарське відання) за дорученням чи погодженням лізингоодержувача у відповідного постачальника (продавця) майна, за умови сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів. Залежно від особливостей здійснення лізингових операцій лізинг може бути двох видів - фінансовий чи оперативний. За формою здійснення лізинг може бути зворотним, пайовим, міжнародним тощо. Об`єктом лізингу може бути нерухоме і рухоме майно, призначене для використання як основні засоби, не заборонене законом до вільного обігу на ринку і щодо якого немає обмежень про передачу його в лізинг.
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 806 Цивільного кодексу України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у володіння та користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.
Як передбачено ст.ст. 520, 521 Цивільного кодексу України, боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом. Форма правочину щодо заміни боржника у зобов`язанні визначається відповідно до положень статті 513 цього Кодексу.
Колегією суддів встановлено, що ТОВ «ДЕСЕНТО» за договором №210929-1/І про передання прав та обов`язків від 28.09.2021, набув, в порядку ст. ст. 520, 521 ЦК України, всіх прав та обов`язків ТОВ «МАГНАТ АГРО СЕРВІС» за договором фінансового лізингу №201113-1/ФЛ-Ю-С від 13.11.2020.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 Цивільного кодексу України).
Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як було встановлено судом, додатковою угодою б/н до фінансового лізингу №201113-1/ФЛ-Ю-С від 13.11.2020 позивачем та відповідачем погоджено графік сплати лізингових платежів, з якого вбачається, дата оплати лізингових платежів 28.02.2022 в розмірі 196971,60 грн. та 30.03.2022 в розмірі 198517,14 грн., які є предметом розгляду даної справи.
В матеріалах справи відсутні докази сплати вказаних чергових лізингових платежів ТОВ «ДЕСЕНТО» на користь ТОВ «БЕСТ ЛІЗИНГ» в повному обсязі.
В той же час апелянтом було надано платіжне доручення № 105 від 15.04.2022 про сплату на рахунок ТОВ «БЕСТ ЛІЗИНГ» 10 000,00 грн., призначення платежу - оплата згідно Договору №201113-1/ФЛ-Ю-С-пер та платіжне доручення №130 від 23.05.2022 про сплату на рахунок ТОВ «БЕСТ ЛІЗИНГ» 10 000,00 грн., призначення платежу - оплата згідно Договору №201113-1/ФЛ-Ю-С-пер.
Таким чином, частина спірних лізингових платежів у сумі 10 000,00 грн. була сплачена відповідачем на рахунок позивача ще 15.04.2022, тобто до звернення ТОВ «БЕСТ ЛІЗИНГ» до Господарського суду Одеської області з позовною заявою.
Окрім того, частина спірних лізингових платежів у сумі 10 000,00 грн. була сплачена відповідачем на рахунок позивача 23.05.2022 під час розгляду справи у суді першої інстанції.
Однак, позивач завідомо знаючи про часткове виконання позивачем своїх зобов`язань зі плати лізингових платежів за спірний період не повідомив про це суд першої інстанції, хоча у відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що скаржник має прострочену заборгованості за лізингові періоди в межах заявлених позовних вимог на загальну суму 375 488,74 грн.
Стаття 13 Цивільного кодексу України передбачає, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.
Згідно статті 16 частини 3 ЦК України суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.
Правовідносини суду з кожним учасником процесу підпорядковані досягненню головної мети - винесення законного та обґрунтованого рішення, а також створення особам, що беруть участь у справі, процесуальних умов для забезпечення захисту їх прав, а також прав та інтересів інших осіб.
Господарський процесуальний обов`язок сторони - це належна поведінка сторони в господарському судочинстві, що вимагається та забезпечується процесуальним законом, а також кореспондує суб`єктивному процесуальному праву суду.
Процесуальні права надані законом тим особам, які беруть участь у процесі, для сприяння суду при розгляді справ, для сприяння їх правильному вирішенню, і кожного разу, коли сторона у справі вчиняє будь-яку процесуальну дію не з цією метою, а задля досягнення якихось сторонніх цілей (для введення суду в оману, для затягування розгляду, для створення перешкод опоненту) вона виходить за межі дійсного змісту свого права, тобто зловживає ним.
Згідно пункту 6 статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.
Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад.
Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 10.04.2019 у справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18) зроблено наступні висновки:
«добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці).
Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них».
Колегія суддів доходить до висновку, що неповідомлення позивачем суд першої інстанції про часткове виконання відповідачем своїх зобов`язань зі сплати лізингових платежів є недобросовісною поведінкою.
Пунктом 2 частини першої статті 231 ГПК України встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 13/51-04.
Таким чином, враховуючи те, що борг зі сплати лізингових платежів за спірний період був частково погашений, на суму 10 000,00 грн, під час розгляду справи у суді першої інстанції, колегія суддів вважає закрити провадження у справі №916/750/22 в частині стягнення простроченої заборгованості за лізинговими платежами на суму 10 000,00 грн. у зв`язку з відсутністю предмета спору.
В той же час, колегія суддів вважає обґрунтованими позовні вимоги в частині стягнення з ТОВ «ДЕСЕНТО» основної суми боргу договором фінансового лізингу №201113-1/ФЛ-Ю-С від 13.11.2020 у розмірі 375 488,74 грн., адже відповідач не спростував та не заперечив факт не сплати лізингових платежів в цій частині, тому позов в цій частині підлягає задоволенню.
Однак, враховуючи часткове погашення боргу зі сплати лізингових платежів на суму 10 000,00 грн. ще до звернення ТОВ  «БЕСТ ЛІЗИНГ» з позовною заявою 15.04.2022, колегія суддів вважає за потрібне відмовити у задоволенні позову в частині стягнення простроченої заборгованості за лізинговими платежами на суму 10 000,00 грн.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
За приписами ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Варто зауважити, що передбачені частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, інфляційні втрати і 3% річних за своєю правовою природою не мають характеру штрафних санкцій, а є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові (наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі №908/639/18, від 05.07.2018 у справі №905/978/17, від 11.05.2018 у справі №922/3087/17 та від 26.04.2018 у справі №910/11857/17).
Проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність.
Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц та підтверджені постановою ВП ВС від 04.02.2020 року у справі № 912/1120/16.
Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3 % річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.
Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.
Як було встановлено судом, сторони договору фінансового лізингу погодили,що у разі, якщо лізингоодержувач прострочить сплату лізингових платежів, на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, лізингодавець має право нарахувати, а лізингоодержувач зобов`язується сплачувати проценти річні в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, від простроченої заборгованості за платежами за кожен день прострочення, протягом всього періоду існування простроченої заборгованості.
Відповідно до Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань»,  господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.
Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат за березень 2022 року на суму 8 863,72 грн., суд погоджується з висновком суду першої інстанції про його арифметичну та методологічну правильність та обґрунтованість.
В той же час, колегія суддів вважає, що наданий позивачем розрахунок 3% річних за період з 01.03.2022 по 26.04.2022 є хибним, оскільки позивачем та судом першої інстанції не було враховано часткове погашення відповідачем боргу зі сплати лізингових платежів 15.04.2022 на суму 10 000,00 грн.
Колегія суддів здійснила власний розрахунок відсотків річних:
-          за період з 01.03.2022 по 30.03.2022 на суму боргу 196 971,60 грн = 196 971,60 грн х 20 % (подвійна облікова ставка НБУ) х 30 днів / 365 днів =  3 237,89 грн;
-          за період з 31.03.2022 по 14.04.2022 на суму боргу 395 488,74 грн = 395 488,74 грн х 20 % (подвійна облікова ставка НБУ) х 15 днів / 365 днів = 3 250,59 грн;
-          за період з 15.04.2022 по 26.04.2022 на суму боргу 385 488,74 грн = 385 488,74 грн х 20 % (подвійна облікова ставка НБУ) х 12 днів / 365 днів = 2 556,41 грн.
Таким чином, загальна сума відсотків річних, що підлягає стягненню з відповідача становить 9044,89 грн. В той же час позивачем було безпідставно нараховано проценти річних на загальну суму 44,07 грн.

Згідно з вимогами частини 2 статті 193 Господарського кодексу України, порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.
Статтею 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.
Частинами 1, 2 статті 230 Господарського кодексу України визначено, що санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Частиною 6 ст. 231 Господарського кодексу України, передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.
Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Відповідно до вимог ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно з приписами ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені за період з 01.03.2022 по 26.04.2022 колегія суддів дійшла висновку, що він є хибним, оскільки позивачем та судом першої інстанції не було враховано часткове погашення відповідачем боргу зі сплати лізингових платежів 15.04.2022 на суму 10 000,00 грн.
Колегія суддів здійснила власний розрахунок пені:
-          за період з 01.03.2022 по 30.03.2022 на суму боргу 196 971,60 грн = 196 971,60 грн х 20 % (подвійна облікова ставка НБУ) х 30 днів / 365 днів =  3 237,89 грн;
-          за період з 31.03.2022 по 14.04.2022 на суму боргу 395 488,74 грн = 395 488,74 грн х 20 % (подвійна облікова ставка НБУ) х 15 днів / 365 днів = 3 250,59 грн;
-          за період з 15.04.2022 по 26.04.2022 на суму боргу 385 488,74 грн = 385 488,74 грн х 20 % (подвійна облікова ставка НБУ) х 12 днів / 365 днів = 2 556,41 грн.
Таким чином, загальна сума пені, що підлягає стягненню з відповідача становить 9044,89 грн. В той же час позивачем було безпідставно нараховано пеню на загальну суму 44,07 грн.
Крім цього, як вбачається із умов договору фінансового лізингу, лізингоодержувач, за порушення п.5.2. загальних умов договору, зокрема, щодо обов`язку щоквартально (не пізніше 10 календарних днів з моменту закінчення відповідного звітного кварталу) інформувати лізингодавця про стан та адресу базування предмета лізингу шляхом направлення звіту, сплачує лізингодавцю договірну санкцію (штраф) у розмірі 1 (один) відсоток остаточної загальної вартості предмета лізингу.
Водночас, у матеріалах справи відсутні докази направлення відповідачем позивачу звіту про стан та адресу базування предмета лізингу, при цьому, відповідачем не доведено протилежного.
У зв`язку з чим, враховуючи, що загальна вартість предмета лізингу на момент передачі його ТОВ "ДЕСЕНТО" за договором №210929-1/І про передання прав та обов`язків від 29.09.2021 становила 3 947 933,32 грн., суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що заявлений позивачем розмір штрафу - 39 479,33 є правомірним та обґрунтованим.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на те, що основне представництво здійснює свою діяльність у м. Каховка, Херсонської області, з огляду на наступне.
У відповідності до положень ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», місцезнаходження юридичної особи - адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені.
Згідно з п. 2 доданого до апеляційної скарги Положення «Про Каховське представництво ТОВ «ДЕСЕНТО», основним предметом діяльності Представництва є забезпечення обороту товару (у тому числі за імпортно-експортними операціями), що належить Товариству та знаходиться на складі в місті Каховка. Свої функції Представництво може здійснювати на території Херсонської області, а при необхідності на території всієї України. У відповідності з основним предметом діяльності Представництво здійснює: Складування товарів на складах, що належать або знаходяться у користуванні ТОВ «ДЕСЕНТО». Відвантаження Товарів на користь покупців ТОВ «ДЕСЕНТО» за договорами постачання. Подання документів для оформлення імпорту/експорту Товарів ТОВ «ДЕСЕНТО».
Долучений до апеляційної скарги Договір оренди нежитлових приміщень № 01/04/19 від 01.04.2019 укладений між орендарем ТОВ «ДЕСЕНТО» та орендодавцем ТОВ «ПЛЕКСАКО ЮА» про оренду складських приміщень в м. Каховка Херсонської області має наступні обумовлені Сторонами пункти та деталі:
« 2.1. Об`єкт оренди є нерухоме майно: частина складського приміщення, літера «А» площею 100 м2 та офісне приміщення № 12 загальною площею 5.0 м2, що знаходиться в будинку - склад по вул. Соборності (Леніна), буд. 126 «В» в м. Каховка Херсонської обл.
1.3. Строк оренди - до 01.03.2022;
8. Реквізити та підписи Сторін: юридична адреса Скаржника ТОВ «ДЕСЕНТО» 67600, Одеська обл., м. Біляївка, Комплекс будівель та споруд №10 (Територія Біляївської міської ради), буд. б/н; адреса для листування 74800, Херсонська обл. м. Каховка, вул. Соборності (Леніна), буд. 126, «В»)» та підписано Л.М. Гудзь та самостійно скріплено відбитком печатки ТОВ «ДЕСЕНТО» місто Біляївка, Одеська область.»
Тобто відокремлений підрозділ Відповідача знаходиться безпосередньо в м. Біляївка, Одеської області, відбитку печатки Каховського представництва в жодних офіційних документах долучених до справи № 916/750/22 не має.
У відповідності до п. 1 та п. 3 ст. 10 ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань визначено статус документів та відомостей, внесених до Єдиного держаного реєстру, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.
Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.
В Єдиному державному реєстрі юридичних та Фізичних осіб-підприємців не містить жодну інформацію про існування та місцезнаходження Каховського представництва.
У п. 3.2 та п. 3.6 Положення «Про Каховське представництво» визначено юридичний статус Представництва: Представництво є структурним представництвом Товариства і не користується правами юридичної особи. Свою діяльність Представництво здійснює від імені Товариства в межах повноважень, встановлених законодавством України. Статутом ТОВ та цим Положенням.
Представництво має круглу печатку зі своїм найменуванням, використовує емблему Товариства, його товарний знак та бланк».
Основний Договір укладено між Лізингодавцем ТОВ «БЕСТ ЛІЗИНГ» та Лізингоодержувачем, Первісним Боржником ТОВ «МАГНАТ АГРО-2, що перейменоване на ТОВ «МАГНАТ АГРО СЕРВІС» (код ЄДРПОУ 34976833, офіційне місце реєстрації юридичної особи: 01042, м. Київ, Новопечерський буд. 18, оф. 32) (докази ДУ від 29.09.2021 до ДОГОВОРУ додані до Позовної заяви ТОВ «БЕСТ ЛІЗИНГ»).
Згідно п. 10.11 Договору, усі повідомлення, вимоги та інша кореспонденція направляються поштою рекомендованим або цінним повідомленням, чи кур`єрською доставкою. В разі, якщо Лізингоодержувач змінить місцезнаходження (для фізичних осіб - адресу реєстрації) та/або фактичну адресу (які вказані в Індивідуальній частині Договору) та не повідомить про такі зміни у порядку, визначеному цими Загальними умовами, усі повідомлення та інша кореспонденція, направлена Лізингодавцем на адреси Лізингоодержувача, зазначені у цьому Договорі вважаються належним чином направленими Лізингодавцем та отриманими Лізингоодержувачем.
У відповідності до п. 10.22 Договору, будь-які зміни і/або доповнення умов даного Договору мають силу в тому випадку. якщо вони оформлені письмово, підписані повноважними представниками Сторін і скріплені печатками Сторін, якщо інше не передбачено Договором.
29.09.2021          між Позивачем/Первісним Кредитором Товариством з обмеженою діяльністю «Бест Лізинг», Товариством з обмеженою відповідальністю «МАГНАТ АГРО СЕРВІС»/Первісним Боржником, та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДЕСЕНТО»/Новим боржником (надалі-Відповідач), укладений Договір №210929-1/1 про передання прав та обов`язків (надалі- Договір про передання прав та обов`язків, копія додається), відповідно до п. 1 якого Первісний боржник переводить на Нового боржника всі права та обов`язки за Договором фінансового лізингу, а Новий боржник приймає приймає на себе зазначені права та обов`язки Первісного боржника за Договором фінансового лізингу, й підписанням даного Договору сторони підтверджують, що Договір фінансового лізингу продовжує свою дію.
Договір про передання прав та обов`язків від 29.09.2021 та Акт приймання-передачі до нього від 30.09.2021 теж жодним чином не визначає місце реєстрації та листування з Відповідачем Первісному Кредитору саме в м. Каховка, Херсонської області. Вищезазначені документи скріплені відбитком печатки ТОВ «ДЕСЕНТО» місто Одеса. А сам Акт приймання-передачі був складений сторонами у м. Києві.
Окрім того, відповідач в порушення умов п. 5.2. Договору не інформував лізингодавця про стан та адресу базування предмета лізингу шляхом направлення звіту, зокрема, щодо знаходження предмету лізингу у м. Каховка.
Таким чином, жоден офіційно укладений між Первісним кредитором Лізингодавцем ТОВ «БЕСТ ЛІЗИНГ» та Новим Боржником ТОВ «ДЕСЕНТО» Договір про передання прав та обов`язків від 29.09.2021 та Акт приймання-передачі до нього від 30.09.2021, жоден лист направлений на офіційний юридичний та/або юридичний або фактичний адрес Лізингодавця Позивача не містив доказів ведення основної господарської діяльності Первісного Боржника та Нового Боржника Відповідача у м. Каховка, Херсонської області.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на наявність у даному випадку форс-мажорних обставин, з огляду на наступне.
Зокрема згідно з п. 8.1. Загальних умов Договору, Сторони звільняються від відповідальності у разі затримки виконання зобов`язання або невиконання своїх обов`язків за Договором, якщо вказані затримки чи невиконання виникли внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин). До обставин непереборної сили належать: війна, страйки, пожежі, вибухи, повені чи інші стихійні лиха, дії чи бездіяльність органів влади та/або управління України чи інших країн, які безпосередньо впливають на виконання Сторонами їх обов`язків за Договором.
У відповідності до п. 8.2. Загальних умов Договору Сторони зобов`язані письмово, не пізніше 10 (десяти) діб з моменту настання обставин непереборної сили, повідомити одна одну про настання таких обставин, якщо вони перешкоджають належному виконанню відповідного Договору. Підтвердженням настання обставин непереборної сили є виключно офіційне підтвердження таких обставин Торгово-промисловою палатою України.
На підставі п. 8.3 Договору Загальних умов Договору, якщо обставини, вказані в пункті 8.1. Загальних умов, продовжують діяти протягом 30 (тридцяти) днів з дати їх виникнення, то Сторони проводять переговори з метою визначення заходів, яких слід вжити. У випадку, якщо на протязі наступних 10 (десяти) днів Сторони не зможуть домовитися, Лізингодавець може прийняти рішення про вилучення Об`єкта лізингу, а Лізингоодержувач зобов`язаний повернути Об`єкт лізингу Лізингодавцю на протязі 15 (п`ятнадцяти) днів з моменту прийняття такого рішення, при цьому усі раніше сплачені Лізингоодержувачем лізингові платежі поверненню не підлягають.
У зв`язку із російською військовою агресією проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Указом Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 18 березня 2022 року № 2119-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.
Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 22 квітня 2022 року № 2212-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.
Торгово-промислова палата України на своїй офіційній сторінці https://ucci.org.ua/. надала офіційні роз`яснення щодо процедури як має контрагент повідомляти щодо невиконання зобов`язань у зв`язку із обставинами пов`язаними із військовою агресією Російської Федерації проти України, в період дії введеного воєнного стану, адже особа має долучати до свого повідомлення про форс-мажорні обставини, які унеможливили виконання зобов`язань за умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів у встановлений термін для можливості обґрунтованого перенесення строків виконання зобов`язань та вирішення спірних питань мирним шляхом.
При цьому, у разі необхідності, сторона, яка порушила свої зобов`язання в період дії форс-мажорних обставин, також має право звертатися до ТПП України та уповноважених нею регіональних ТПП за отриманням відповідного Сертифіката про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) дотримуючись порядку встановленого Регламентом ТПП України.
Окрім того, відповідно до позиції викладеній у Постанові Касаційного господарського суду Верховного суду від 31.08.2022 № 910/15264/21:
« 46. Верховний Суд звертає увагу на те, що потрібно розрізняти вчасне повідомлення сторони про виникнення форс-мажорних обставин (яке сторона має зробити у передбачений договором строк) від звернення до ТПП за отриманням сертифікату, яке є можливим лише після порушення виконання зобов`язання. Через це сертифікат ТПП може бути отриманий значно пізніше за дату, коли сторона з`ясувала неможливість виконання договору через вплив форс-мажорних обставин.
47. Саме ж повідомлення про форс-мажор має бути направлено іншій стороні якнайшвидше. Хоча й форс-мажорні обставини впливають, як правило, на одну сторону договору (виконавця), але вони мають негативні наслідки насамперед для іншої сторони договору, яка не отримує його належне виконання. Отже, своєчасне повідомлення іншої сторони про настання форс-мажорних обставин спрямоване на захист прав та інтересів іншої сторони договору, яка буде розуміти, що не отримає вчасно товар (роботи, послуги) та, можливо, зможе зменшити негативні наслідки форс-мажору.
48. Позивач не надав жодних документів та доказів, чому повідомлення позивачем іншої сторони Договору (Міноборони) про наявність форс-мажорних обставин було зроблено із пропущенням 5-денного строку, встановленого Договором. Усі пояснення сторони стосувалися лише дати отримання сертифіката ТПП, а не дати повідомлення Міноборони про дію форс-мажорних обставин».
Однак, в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що з початку введення військового стану, Відповідач намагався звернутися до Позивача з повідомленням про неможливість виконання взятих на себе зобов`язань за Договором, у відповідності до п.8.3 Договору, у зв`язку з наявністю форс-мажорних та вперше заявив про наявність таких обставин, лише під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції. Посилання відповідача на наявність форс-мажорних обставин не містить доказів про те, що вказані обставини безпосередньо негативно впливають на виконання лізингоодержувачем зобов`язань щодо внесення своєчасно лізингових платежів чи унеможливило проведення переговорів з метою визначення заходів, яких слід вжити для врегулювання ситуації, зокрема, прийняття рішення про вилучення Об`єкта лізингу. Отже, колегія суддів не бере до уваги посилання апелянта на наявність форс-мажорних обставин, які унеможливили виконання ним умов Договору у встановлені строки.

Висновки суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
У даному випадку судом першої інстанції не було з`ясовано обставини, що мають значення для справи, у зв`язку з неповідомленням даних обставин позивачем, у зв`язку з цим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенняю рішення суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається:
1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;
2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У даному випадку, колегією суддів було частково задоволено позовну заяву, з огляду на що було здійснено перерозподіл витрат на сплату судового збору за подачу позовної заяви пропорційно до задоволених позовних вимог.
У зв`язку з частковим задоволенням апеляційної скарги витрати на сплату судового збору за подачу апеляційної скарги було розподіллено пропорційно до задоволення апеляційної скарги.
Керуючись статтями 269-271, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -
                                                  
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Десенто» на рішення Господарського суду Одеської області від 04.07.2022 по справі №916/750/22 задовольнити частково.
Рішення Господарського суду Одеської області від 04.07.2022 по справі №916/750/22 скасувати в частині стягнення простроченої заборгованості за лізинговими платежами у сумі 20 000,00 грн.
Прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в частині стягнення простроченої заборгованості за лізинговими платежами на суму 10 000,00 грн., процентів річних на суму 44,07 грн., пені на суму 44,07 грн. та закрити провадження в частині стягнення простроченої заборгованості за лізинговими платежами на суму 10  000,00  грн.
В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін, виклавши його резолютивну частину в наступній редакції:
« 1.Позов задовольнити частково.
2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕСЕНТО» (65048, м. Одеса, вул. Успенська, буд. 39, офіс 44, код ЄДРПОУ 38605268) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бест Лізинг» (01054, м.Київ, вул. Ярославів Вал, буд. 13/2, (літера «Б») ЄДРПОУ 33880354) 375488,74 грн. простроченої заборгованості за лізинговими платежами, 9044,89 грн. - пені, 9044,89 - процентів річних, 8863,72 грн. - інфляційних втрат, 39  479,33 грн. - штрафу за неподання відомостей про стан та місцезнаходження предмета лізингу, а також 6 628,82 грн. витрат по сплаті судового збору.
3.Закрити провадження у справі №916/750/22 в частині стягнення простроченої заборгованості за лізинговими платежами на суму 10 000,00 грн. у зв`язку з відсутністю предмета спору.
4.Відмовити у задоволенні позову в частині стягнення простроченої заборгованості за лізинговими платежами на суму 10 000,00 грн., процентів річних на суму 44,07 грн. та пені на суму 44,07 грн.»
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бест Лізинг» (01054, м.Київ, вул. Ярославів Вал, буд. 13/2, (літера «Б») ЄДРПОУ 33880354) та користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕСЕНТО» (65048, м. Одеса, вул. Успенська, буд. 39, офіс 44, код ЄДРПОУ 38605268) витрат по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги у сумі 451,98 грн.
Зобов`язати Господарський суд Одеської області видати наказ з дотриманням Закону України «Про виконавче провадження» щодо вимог до виконавчого документа.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст. 287, 288 ГПК України.
Повний текст постанови складено та підписано 16.12.2022.

Головуючий суддя                                                             К.В. Богатир

Суддя                                                                                   О.Ю. Аленін

Суддя                                                                                  І.Г. Філінюк