УХВАЛА

13 жовтня 2022 року 
м. Київ

справа № 160/19902/21
адміністративне провадження № К/990/26595/22 
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Васильєвої І.А., перевіривши касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний завод» на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.05.2022 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 28.09.2022 у справі №160/19902/21 за позовом Приватного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний завод» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

УСТАНОВИВ:
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.05.2022, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 28.09.2022, відмовлено у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний завод» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень. Справа розглядалася в порядку загального позовного провадження.
До Верховного Суду надійшла касаційна скарга Приватного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний завод» на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.05.2022 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 28.09.2022 у справі №160/19902/21.
При вирішенні питання про відповідність касаційної скарги вимогам Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом встановлено наступне.
Відповідно до частини 4 статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Верховний Суд зазначає, що відповідно до частини 4 статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами 2 і 3 статті 353 цього Кодексу.
Верховний Суд зауважує, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пунктів 1, 2, 3 частини 4 статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі:
- норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; висновку судів, який суперечить позиції Верховного Суду; обґрунтування в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга) (для пункту 1 частини 4 статті 328 КАС України);
- норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції; постанови Верховного Суду, у якій викладено висновок щодо правильного застосування норми права, від якого належить відступити; вмотивованого обґрунтування необхідності такого відступу; висновку, який, на думку скаржника, відповідає правильному тлумаченню і застосуванню цієї норми (для пункту 2 частини 4 статті 328 КАС України);
- норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції, висновок щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; висновку апеляційного суду, який, на переконання скаржника, є неправильним; обґрунтування у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися (для пункту 3 частини 4 статті 328 КАС України).
У разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів (пункт 4 частини 4 статті 328 КАС України), у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.
Аналіз наведених положень КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині 1 статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини 4 статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.
Крім того, при поданні касаційної скарги на підставі пунктів 1-3 частини 4 статті 328 КАС України зазначені скаржником норми права, які на його переконання неправильно застосовано судами, повинні врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо їх застосування ставилося перед судами попередніх інстанції в межах підстав позову та/або заперечень сторін (наприклад, з точки зору порушення їх позивачем/відповідачем).
Верховний Суд зауважує, що касаційну скаргу подано скаржником до отримання повного тексту постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 28.09.2022 та оприлюднення оскаржуваного судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень. Разом з тим, вимоги пункту 7 частини 2 статті 330 КАС України передбачають, що у касаційній скарзі зазначається дата отримання копії судового рішення суду апеляційної інстанції, що оскаржується.
Подання касаційної скарги передбачає ознайомлення скаржника зі змістом оскаржуваного судового рішення для правильного зазначення підстав касаційного оскарження та обґрунтування неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права. Суд касаційної інстанції для вирішення питання відкриття касаційного провадження має пересвідчитись, що скаржник отримав копію оскаржуваного судового рішення та ознайомився з його змістом.
Подання касаційної скарги без ознайомлення з повним текстом оскаржуваного судового рішення свідчить про неналежне використання своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Скаржником вказано, що оскаржувані рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.05.2022 та постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 28.09.2022 у справі №160/19902/21 прийняті з грубим порушенням норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин справи, що мають значення для правильного вирішення справи, а саме суд апеляційної інстанції необґрунтовано відхилив клопотання учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи (пункт 3 частини 2 статті 353 КАС України) та з неправильним застосуванням норм матеріального права, а саме: п.п. 19-1.1.2 п. 19-1.1 ст. 19-1, п.п. 20.1.14 п. 20.1 ст. 20, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1, п. 201.10, п. 201.16 статті 201, п. 200-1.5 ст. 200-1 Податкового кодексу України, Порядку проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1232 від 27.12.2010, ст. 1, ч. 2. ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», ст. 151 Господарського кодексу України, ст. 151 Господарського кодексу України, ст. 49 Водного кодексу України, та порушенням норм процесуального права, а саме ст.ст. 2, 6, 9, 73, 77, 242 Кодексу адміністративного судочинства України, застосування норми права без врахування висновку про застосування у подібних правовідносинах, викладеного в постановах Верховного Суду по справам №804/9145/16, №804/16246/15, №804/14529/15, №804/919/16, №804/9952/15, №804/4283/16, №160/93/19.
Верховний Суд зауважує, що скаржником у касаційній скарзі не викладені та не обґрунтовані підстави касаційного оскарження, передбачені частиною 4 статті 328 КАС України.
Також Верховний Суд зазначає, що скаржником не обґрунтовано посилання на постанови Верховного Суду. Зокрема, обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини 4 статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; висновку судів, який суперечить позиції Верховного Суду; обґрунтування, в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).
При цьому недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права - обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.
Подібність правовідносин означає, зокрема подібність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи. При цьому, обставини, які формують зміст таких правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, самі по собі не формують подібності правовідносин, важливими факторами є також доводи і аргументи сторін, які складають межі судового розгляду справи.
Скаржником не взято до уваги, що наведені ним судові рішення суду касаційної інстанції ґрунтуються на конкретних фактичних обставинах справи, які залежать від їх повноти, характеру, об`єктивності, юридичного значення. Посилання на постанови Верховного Суду у скарзі зроблено без аналізу та врахування обставин справ, за яких суд касаційної інстанції зробив ці висновки. Скаржником не доведено, в чому висновки судів попередніх інстанцій суперечать висновкам Верховного Суду.
Доводи скаржника зводяться до цитування норм Податкового кодексу України, викладення фактичних обставин справи, висловлення незгоди з оскаржуваними судовими рішеннями, переоцінки доказів, що не є належним викладенням підстав касаційного оскарження, передбачених частиною 4 статті 328 КАС України
Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Зазначаючи про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, скаржником не взято до уваги, що пункт 3 частини 2 статті 353 КАС України не може вважатися окремою підставою касаційного оскарження, його застосування можливе лише з обов`язковим зазначенням пункту 4 частини 4 статті 328 КАС України, чого скаржником зроблено не було.
Крім того, з тексту постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 28.09.2022 не вбачається, що скаржником було заявлене клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з наданням додаткових доказів.
Верховний Суд зазначає, що у касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням з урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.
З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Отже, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною 4 статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.
Пунктом 4 частини 5 статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
За наведених обставин касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.
Відповідно до вищенаведеного, керуючись статтями 328, 330, 332, 355, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний завод» на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.05.2022 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 28.09.2022 у справі №160/19902/21 повернути особі, яка її подала.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя	І.А. Васильєва