ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"15" вересня 2022 р.           Справа№ 910/6188/22
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Ткаченка Б.О.
суддів:            Зубець  Л.П. 
          Алданової  С.О. 

за участю секретаря судового засідання Яценко І.В.
за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 15.09.2022: 
від позивача: Олійник А.О.
від відповідача: Герасименко М.В. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги   
Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Геліос" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.07.2022 про відмову в забезпеченні позову 
у справі  № 910/6188/22         (суддя - О.А.Грєхова)
за позовом   Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Геліос"
до     ОСОБА_1 
про   стягнення заборгованості в розмірі 574   649,98 грн.

В  С  Т  А  Н  О  В  И  В:

        Короткий зміст  позовних вимог та  заяви про вжиття заходів забезпечення позову
Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Геліос" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 574 649,98 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за Договором поруки № 30/04/21-П2 від 30.04.2021, укладеного в забезпечення виконання зобов`язань ТОВ "Комплекс Агромас" за Договором фінансового кредиту № 30/04/21 від 30.04.2021.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.07.2022 постановлено звернутися до Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області із запитом щодо доступу до персональних даних фізичної особи ОСОБА_1 , за формою, наведеною в додатку № 3 до Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою КМУ № 207 від 02.03.2016.
Також, позивачем до суду першої інстанції подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову, в якій позивач просив вжити заходів забезпечення позову шляхом: 
- накладення арешту на грошові кошти відповідача в межах ціни позову, в розмірі 574     649,98 грн., які знаходяться на усіх банківських рахунках, які належать відповідачу в будь-яких банківських або в інших кредитно-фінансових установах;
- накладення арешту на частку в статутному капітал ТОВ "Комплекс Агромарс", що належить ОСОБА_1 в розмірі 49,9939% та становить 899     390,00 грн. розміру внеску до статутного фонду товариства;
- заборонити будь-яким суб`єктам державної реєстрації та державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, які уповноважені відповідно до законодавства України здійснювати реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, в тому числі нотаріусам, державним реєстраторам, іншим акредитованим суб`єктам, посадовим особам, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо частки у статутному капіталі ТОВ "Компекс Агромарс", що належить ОСОБА_1 в розмірі 49,9939% та становить 899 390,00 грн. розміру внеску до статутного фонду товариства.
В обґрунтування заяви про вжиття заходів забезпечення позову позивач зазначав, що невжиття таких заходів забезпечення позову, може утруднити виконання рішення суду в разі задоволення позову, оскільки ОСОБА_1 всіляко ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань і добровільно їх не виконує, на контакт з кредитором не виходить, всіляко ігнорує вимоги останнього, тому існує ймовірність приховування відповідачем своїх активів/грошових коштів з метою уникнення відповідальності, що у випадку позову істотно ускладнить та зробить неможливим ефективний захист та поновлення порушених прав і інтересів позивача.

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її постановлення

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.07.2022 у справі № 910/6188/22 у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Геліос" про забезпечення позову - відмовлено.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що встановлені судом обставини свідчать про безпідставність заяви про забезпечення позову, оскільки необхідність у застосуванні судом таких заходів жодним чином не обґрунтована і документально не підтверджена, оскільки не містить обґрунтованих доводів щодо реальних, існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, так само як і не містить документального обґрунтування, наявності фактичних обставин, які свідчать про загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. 
.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятою ухвалою суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Геліос" подало апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.07.2022, в якій просить суд  прийняти апеляційну скаргу до розгляду, скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.07.2022 по справі № 910/6188/22 і ухвалити нове рішення, яким заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Геліос" про забезпечення позову задовольнити в повному обсязі. 
Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції при постановленні  ухвали порушено норми матеріального та процесуального права, ухвала суду першої інстанції була прийнята при неповному дослідженні доказів та з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи. 
Скаржник посилався на те, що  при постановлення оскаржуваної ухвали судом першої інстанції безпідставно не було враховано, що: 
- у відповідача перед позивачем наявне невиконане грошове зобов`язання за договором № 30/04/21 фінансового кредиту з наступними змінами та доповненнями, щодо виконання ТОВ «Комплекс Агромарс» зобов`язань, за яким відповідач виступив поручителем в межах суми стягнення - 574   649,98 грн.; 
- ОСОБА_1 є кінцевим бенефіціарним власником ТОВ «Комплекс Агромарс», стосовно якого порушено справу про банкрутство , що підтверджує наявність фінансових проблем у відповідача; 
- у позивача наявні обґрунтовані підстави вважати, що всі наявні на рахунках ОСОБА_1 кошти можуть бути виведені з рахунків, а також може бути відчужена частка в корпоративних правах ТОВ «Комплекс Агромарс» та у разі невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим чи утруднити виконання рішення суду; 
- ухилення відповідача від виконання взятих на себе зобов`язань, ігнорування вимог кредитора напряму підтверджують факт недобросовісних дій відповідача (ухилення від виконання зобов`язань) і на підставі цього у позивача наявні всі підстави вважати, що відповідач і далі буде ухилятися від виконання рішення суду; 
- поведінка відповідача свідчить про недобросовісність; 
- майновий інтерес позивача порушено, оскільки спірні кошти могли бути використані позивачем у власній господарській діяльності з метою отримання прибутку, чим позивачу завдано збитків; 
- забезпечення позову - є вжиття заходів щодо охорони інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача і це є тимчасовим обмеженням, а не позбавленням права власності відповідача на певні активи; 
- суд не може покладати на позивача надмірний тягар доказування обставин, що в майбутньому виконання рішення суду буде утрудненим, оскільки це порушує його права; 
- предметом позову є майнові вимоги, а захід забезпечення позову , який просить застосувати позивач, спрямований на недопущення виведення відповідачем, як особою, володіє грошовими коштами на рахунках, а також часткою в статутному капіталі товариства за рахунок яких можуть бути задоволені позовні вимоги. 

Короткий зміст заперечень на апеляційну скаргу  
16.08.2022 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, який прийнято судом апеляційної інстанції до розгляду з огляду на приписи ст. ст. 119, 263 Господарського процесуального кодексу України. 
У відзиві на апеляційну скаргу  відповідач просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін, як таку, що постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права. 
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач  вказував про те, що заходи забезпечення позову, які пропонує вжити позивач, не відповідають приписам процесуального законодавства, зокрема, вимогам розумності, обгрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін та за даних фактичних обставин справи, є неспівмірними із заявленими вимогами, оскільки спричиняють невиправдане обмеження відповідачем правомочностей власника корпоративних прав за відсутності реальних передумов для висновку про ймовірність утруднення ефективного захисту права позивача. При цьому, відповідач наголошував, що ціна позову складає 574   649,98 грн., а орієнтована вартість частки корпоративних прав, належних відповідачу - 49,9939%, складає 4   105   789   784,22 грн., на підтвердження чого подано копію балансової довідки.  При цьому, відповідач вказував, що подана позивачем заява є безпідставною, жодним чином не обґрунтована і документально не підтверджена, без зазначення жодних фактів стосовно існування загрози з боку відповідача щодо невиконання рішення суду.  

Короткий зміст відповіді на відзив 
22.08.2022 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшла відповідь на відзив, яку прийнято судом апеляційної інстанції до розгляду. 
Так, у відповіді на відзив позивач наголошував на тому, що  такий захід забезпечення позову як накладення арешту на частку в статутному капіталі ТОВ "Комплекс Агромарс", що належить ОСОБА_1 в розмірі 49,9939% та становить 899     390,00 грн. розміру внеску до статутного фонду товариства, жодним чином не вплине на інтереси та права відповідача. При цьому, позивач вказував на неналежності як доказу, копію поданої відповідачем балансової довідки. Крім того, заходи забезпечення позову, які просить вжити позивач, є адекватними, оскільки права позивача, про захист яких він просить суд, співвідносяться з майновими наслідками арешту грошових коштів, наявних на рахунках відповідача та арешту частки в статутному капіталі ТОВ «Комплекс Агромарс», що належить відповідачу. 
Крім того, відповідачем не було спростовано доводи позивача стосовно  правомірності обраного позивачем способу вжиття заходів забезпечення позову.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 03.08.2022 апеляційну 910/6188/22  передано на розгляд колегії суддів у складі: Ткаченко Б.О. (головуючий суддя (суддя-доповідач), судді: Зубець Л.П., Алданова С.О.  
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.08.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Геліос" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.07.2022 у справі № 910/6188/22, встановлено учасникам справи процесуальні строки на подання відзивів, заяв та клопотань, розгляд справи призначено на 06.09.2022. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.09.2022 розгляд справи  за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Геліос" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.07.2022 про відмову у забезпеченні позову відкладено до 15.09.2022, а також ухвалено, що поза межами суду  прийматиме участь представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Геліос"., зареєстрований у системі відеозвязку EASYCON за електронною адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1., який подав відповідне клопотання. 

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання
В судове засідання 15.09.2022 з`явились представники позивача (скаржника) та відповідача. 
В судовому засіданні 15.09.2022 представник позивача (скаржника) підтримав доводи апеляційної скарги, просив оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити в апеляційному порядку нову, якою  задовольнити заяву про забезпечення позову, а саме, вжити заходів забезпечення позову. 
Представник відповідача в судовому засіданні 15.09.2021 заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу  суду першої інстанції залишити без змін як таку, що постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.  

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
Як підтверджується матеріалами оскарження, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Геліос" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 574 649,98 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за Договором поруки № 30/04/21-П2 від 30.04.2021, укладеного в забезпечення виконання зобов`язань ТОВ "Комплекс Агромас" за Договором фінансового кредиту № 30/04/21 від 30.04.2021.
Також, позивачем до суду першої інстанції подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову, в якій позивач просив вжити заходів забезпечення позову шляхом: 
- накладення арешту на грошові кошти відповідача в межах ціни позову, в розмірі 574     649,98 грн., які знаходяться на усіх банківських рахунках, які належать відповідачу в будь-яких банківських або в інших кредитно-фінансових установах;
- накладення арешту на частку в статутному капітал ТОВ "Комплекс Агромарс", що належить ОСОБА_1 в розмірі 49,9939% та становить 899     390,00 грн. розміру внеску до статутного фонду товариства;
- заборонити будь-яким суб`єктам державної реєстрації та державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, які уповноважені відповідно до законодавства України здійснювати реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, в тому числі нотаріусам, державним реєстраторам, іншим акредитованим суб`єктам, посадовим особам, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо частки у статутному капіталі ТОВ "Компекс Агромарс", що належить ОСОБА_1 в розмірі 49,9939% та становить 899 390,00 грн. розміру внеску до статутного фонду товариства.
В обґрунтування заяви про вжиття заходів забезпечення позову позивач зазначав, що невжиття таких заходів забезпечення позову, може утруднити виконання рішення суду в разі задоволення позову, оскільки ОСОБА_1 всіляко ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань і добровільно їх не виконує, на контакт з кредитором не виходить, всіляко ігнорує вимоги останнього, тому існує ймовірність приховування відповідачем своїх активів/грошових коштів з метою уникнення відповідальності, що у випадку позову істотно ускладнить та зробить неможливим ефективний захист та поновлення порушених прав і інтересів позивача.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.07.2022 у справі № 910/6188/22 у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Геліос" про забезпечення позову - відмовлено.
Суд апеляційної інстанції погоджується з правомірними виснвоками суду першої інстанції, з огляду на наступне.  

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови
Пунктом 4 частини 1 статті 255 Господарського процесуального кодексу України визначено, що окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про відмову у забезпеченні позову. 
Згідно з ч. 1 статті 271 Господарського процесуального кодексу України визначено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Згідно зі статтею 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи п вилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд  дійшов наступних висновків.
Забезпечення позову є засобом, що призначений гарантувати виконання майбутнього рішення господарського суду. З метою гарантування виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог у процесуальних законах України передбачено інститут забезпечення позову, який передбачає можливість захисту особою порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (Рішення Конституційного Суду України від 31.05.2011р.  №4-рп/2011). Зокрема інститут забезпечення позову сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановленого статтею 55 Конституції України (Рішення Конституційного Суду України від 16.06.2011р.  №5-рп/2011).
Статтею 136 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
За пунктом 1 частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України до заходів забезпечення позову віднесено накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.
За пунктами 2 та 4 частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України до заходів забезпечення позову віднесено заборону відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.
Вирішуючи питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.  
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.
Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України , суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.
За загальним правилом обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред`явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.
Відповідно до положень статті 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять у предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. 
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України).
За частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу чи іншим особам  здійснювати певні дії.
Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.
Суд апеляційної інстанції  зазначає, що обрання належного, відповідного до предмету спору, заходу забезпечення позову сприяє дотриманню принципу співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичного виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.
Суд апеляційної інстанції дослідивши матеріали оскарження, зокрема заяву про вжиття заходів забезпечення позову, дійшов висновку, що позивачем не було вказано у поданій заяві яким чином невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, не надано      доказів на підтвердження того, що невжиття визначених ним заходів забезпечення позову порушить його права та в подальшому утруднить чи може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Крім того, заява не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких можна було б дійти висновку про доцільність та необхідність забезпечення позову у визначений заявником спосіб.      Позивач не обґрунтував того, що невжиття заявленого заходу забезпечення позову може призвести до неможливості ефективного захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду в межах даного судового провадження.
При цьому, саме лише посилання в заяві на потенційну можливість невиконання рішення суду та імовірність порушення прав особи без наведення відповідного обґрунтування - не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Крім того, суд апеляційної інстанції враховує, що долучені позивачем до матеріалів заяви  про вжиття заходів забезпечення позову документи (зокрема, розрахунок заборгованості, договір фінансового кредиту № 30/04/21 від 30.04.2021, разом з додатковими угодами, договір поруки №30/04/21-П2 від 30.04.2021 та додаткові угоди до неї, вимога про сплату боргу від 14.02.2022) - не є належними та допустимими доказами в розумінні ст. ст. 76-77 Господарського процесуального кодексу України в підтвердження  обґрунтованості доводів, які покладені заявником в обґрунтування наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, які просив вжити позивач, оскільки фактично, доводи скаржника у наведеній частині зводяться до обґрунтованості та законності його позовних вимог, що не входить до предмету дослідження в контексті розгляду заяви про вжиття заходів забезпечення позову. 
При цьому, доводи скаржника (позивача) в апеляційній скарзі про те, що  відповідачем жодних заходів погашення заборгованості - не здійснено, судом апеляційної інстанції відхиляються як підстава для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, оскільки вказані доводи не свідчать про існування загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, як і не свідчать про вчинення відповідачем дій з метою унеможливлення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. 
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції зазначає, що скаржником   не наведено обставин та не надано належних та допустимих доказів в розумінні ст. ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, які б свідчили про вчинення відповідачем дій з метою унеможливлення в майбутньому виконання судового рішення у даній справі, а також скаржником не доведено та не обґрунтовано, яким чином майно (грошові кошти), яке наявні у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.
Крім того, суд апеляційної інстанції погоджується з правомірними висновками суду першої інстанції про те, що заявлені заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на частку в статутному капітал ТОВ "Комплекс Агромас" в розмірі 49,9939%, що належить ОСОБА_1 , - не пов`язані з предметом позову, оскільки позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача коштів, тобто грошова вимога, а доказів на підтвердження того, що у відповідача на рахунках у банках відсутні грошові кошти, не подано, що свідчить про необґрунтованість заяви про накладення арешту на частку у статутному капіталі, розмір якої перевищує ціну позову.
При цьому, доводи позивача про неналежність поданого відповідачем доказу щодо вартості частки в статутному капітал ТОВ "Комплекс Агромас" в розмірі 49,9939% (копія балансової довідки) - судом апеляційної інстанції відхиляється як підстава для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки, як зазначено вище, заявлення позивачем до застостування такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на частку в статутному капіталі товариства, яка належить відповідачу  - не пов"язано з предметом спору у даній справі (стягнення коштів), а отже, оцінка поданих учасниками доказів стосовно вартості такої частки не впливає на висновки суду апеляційної інстанції щодо відсутності підстав для застосування такого заходу забезпечення позову.   в
Також, доводи скаржника про те що ОСОБА_1 є кінцевим бенефіціарним власником ТОВ «Комплекс Агромарс», стосовно якого порушено справу про банкрутство, що підтверджує наявність фінансових проблем у відповідача - судом апеляційної інстанції відхиляються як підстава для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки  наявність у відповідача певних корпоративних прав не впливає на оцінку можливості виконання ним своїх грошових зобов"язань за правочином, у якому він виступає як фізична особа. 
Доводи скаржника про те, що у позивача наявні обґрунтовані підстави вважати, що всі наявні на рахунках ОСОБА_1 кошти можуть бути виведені з рахунків, а також може бути відчужена частка в корпоративних правах ТОВ «Комплекс Агромарс» та у разі невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим чи утруднити виконання рішення суду - судом апеляційної інстанції відхиляються як підстава для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки позивачем взагалі не надано доказів в підтвердження даного доводу, а отже, воно є припущенням, яке не може бути підставою для вжиття заходів забезпечення позову. 
При цьому, як вірно зазначено судом першої інстанції і з чим погоджується суд апеляційної інстанції, під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, обов`язок по доведенню та обґрунтуванню наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, обґрунтованості та невідвертості додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на позивача.
При цьому, довод скаржника про те, що суд не може покладати на позивача надмірний тягар доказування обставин, що в майбутньому виконання рішення суду буде утрудненим, оскільки це порушує його права - судом апеляційної інстанції відхиляється з огляду на те, що вимогами процесуального закону на позивача покладаєтьяс обов"язок доведення належними та допустимими доказами своїх вимог в контексті ст. ст. 2, 14, 76-79 Господарського процесуального кодексу України, чого позивачем виконано не було,а надані ним докази (зокрема, розрахунок заборгованості, договір фінансового кредиту № 30/04/21 від 30.04.2021, разом з додатковими угодами, договір поруки №30/04/21-П2 від 30.04.2021 та додаткові угоди до неї, вимога про сплату боргу від 14.02.2022) - не є належними та допустимими доказами в розумінні ст. ст. 76-77 Господарського процесуального кодексу України в підтвердження  обґрунтованості доводів, які покладені заявником в обґрунтування наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову. 
При цьому, доводи скаржника про те, що  майновий інтерес позивача порушено, оскільки спірні кошти могли бути використані позивачем у власній господарській діяльності з метою отримання прибутку, чим позивачу завдано збитків - судом апеляційної інстанції відхиляється з огляду на те, що позивачем в підтвердженян даного твердження взагалі не подано доказів, які б свідчили про наявність у позивача фінансових збитків. 
Крім того, суд апеляційної інстанції враховує, що заявником у  поданій заяві про вжиття заходів забезпечення позову не наведено обставин, які свідчать про необхідність заборони  будь-яким суб`єктам державної реєстрації та державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, які уповноважені відповідно до законодавства України здійснювати реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, в тому числі нотаріусам, державним реєстраторам, іншим акредитованим суб`єктам, посадовим особам, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо частки у статутному капіталі ТОВ "Компекс Агромарс", що належить ОСОБА_1 в розмірі 49,9939% та становить 899 390,00 грн. розміру внеску до статутного фонду товариства, оскільки жодних доказів в підтвердження звернення до вказаних осіб з відповідними заяви, або перебування у них на розгляді відповідних звернень - позивачем  не подано, а можливість відчуження відповідної частки - є виключно припущеннями, які не можуть бути покладені в основу висновку про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову визначеним позивачем шляхом.
Оцінивши доводи скаржника в межах поданої заяви про вжиття заходів забезпечення позову та апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що наведені скаржником обставини не свідчать, що в майбутньому відповідачем будуть вчинені дії направленні на ускладнення чи унеможливлення виконання судового рішення у справі, у зв`язку з чим доводи скаржника судом апеляційної інстанції відхиляються як безпідставні та необґрунтовані.
З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що матеріалами оскарження підтверджується, що позивачем на підставі належних, достатніх, достовірних та вірогідних доказів у розумінні статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України не доведено існування фактичних обставин, які б безумовно свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову істотно ускладнить або унеможливить виконання судового рішення у справі, порушить або істотно ускладнить ефективний захист та поновлення порушених, оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. 
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що  учасникам спору було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, які виникають при розгляді заяви про вжиття заходів забезпечення позову. 
Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що обумовлені ст. 136 Господарського процесуального кодексу України підстави для вжиття заходів забезпечення позову - відсутні за наведених позивачем доводів та обґрунтувань, у зв`язку з чим заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Геліос"про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача в межах ціни позову, в розмірі 574     649,98 грн., які знаходяться на усіх банківських рахунках, які належать відповідачу в будь-яких банківських або в інших кредитно-фінансових установах,  накладення арешту на частку в статутному капітал ТОВ "Комплекс Агромарс", що належить ОСОБА_1 в розмірі 49,9939% та становить 899     390,00 грн. розміру внеску до статутного фонду товариства, заборонити будь-яким суб`єктам державної реєстрації та державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, які уповноважені відповідно до законодавства України здійснювати реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, в тому числі нотаріусам, державним реєстраторам, іншим акредитованим суб`єктам, посадовим особам, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо частки у статутному капіталі ТОВ "Компекс Агромарс", що належить ОСОБА_1 в розмірі 49,9939% та становить 899 390,00 грн. розміру внеску до статутного фонду товариства - задоволенню не підлягає та обгрунтовано відхилена судом першої інстанції шляхом постановлення оскаржуваної ухвали, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Ч. 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд визнає, що   доводи скаржника  викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваній ухвалі, ухвала суду першої інстанції постановлена  з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у  зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування ухвали  Господарського суду міста Києва від 25.07.2022 у справі №910/6188/22 про відмову у забезпеченні позову. 

Розподіл судових витрат 
Згідно із ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника. 

Керуючись ст.ст. 129, 240, 255, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-
          
                                                  ПОСТАНОВИВ:
          
       1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Геліос» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.07.2022 у справі №910/6188/22- залишити без задоволення.
2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.07.2022 у справі №910/6188/22  -    залишити без змін.
3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Геліос».
        4. Матеріали справи №910/6188/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку, строки та випадках, визначених ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України. 
Касаційна скарга на постанову подається протягом 20 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя                                                            Б.О. Ткаченко 

Судді                                                                                Л.П. Зубець

                                                                                С.О. Алданова

Повний текст постанови підписано 20.09.2022.