справа № 554/7485/17                                       головуючий у суді І інстанції Пономаренко Н.В.
провадження № 22-ц/824/7592/2022               суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.

П О С Т А Н О В А
Іменем України
16 вересня 2022 року                                                                                    м. Київ
 
Київський апеляційний суд
у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
        Фінагеєва В.О. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,
 
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу Полтавського обласного центру зайнятості на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 10 листопада 2021 року у справі за позовом Полтавського обласного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення отриманої допомоги по безробіттю, -
 
В С Т А Н О В И В: 
 
                У вересні 2017 року Полтавський обласний центр зайнятості звернувся до суду з позовом та просив стягнути з ОСОБА_2 (правонаступником якого є ОСОБА_1 ) незаконно отриману допомогу по безробіттю у сумі 51 751 грн. 30 коп. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_2 був зареєстрований в Полтавському міському центрі зайнятості як шукаючий роботу 28 листопада 2016 року. На підставі заяви відповідача від 28 листопада 2016 року йому було надано статус безробітного. З 05 грудня 2016 року відповідачеві було призначено виплату допомоги по безробіттю. 30 серпня 2017 року було припинено реєстрацію відповідача у центрі зайнятості. Позивач вказує, що 28 серпня 2017 року ОСОБА_2 було надано до центру зайнятості копію повідомлення ГУ ПФУ в Полтавській області від 07 серпня 2017 року №4129/03-24/1, згідно якого вбачалося, що відповідачу з 29 жовтня 2016 року призначено пенсію за вислугу років, а отже, відповідач не мав права бути зареєстрованим у Полтавському міському центрі зайнятості як безробітний та отримувати виплату допомоги по безробіттю. За період з 28 листопада 2016 року по 13 серпня 2017 року відповідачем отримано допомогу по безробіттю на загальну суму 51 751 грн. 30 коп. Таким чином, допомога по безробіттю підлягає поверненню відповідачем з моменту виникнення обставини, що впливає на умови виплати відповідно до частини 3 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Наказ про повернення відповідачем допомоги по безробіттю було видано 30 серпня 2017 року за № 21 та надіслано за місцем його проживання рекомендованим листом з повідомленням про вручення 04 вересня 2017 року, однак, кошти відповідачем не відшкодовано.
Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 10 листопада 2021 року у задоволенні позову Полтавського обласного центру зайнятості відмовлено. 
В апеляційній скарзі Полтавський обласний центр зайнятості просить скасувати рішення суду першої інстанції через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що відповідач, знаючи про своє право на призначення пенсії за вислугу років та скориставшись ним, перебуваючи на обліку в службі зайнятості, не попередив спеціаліста про це, в порушення вимог ч. 1 ст. 42 Закону України «Про зайнятість населення», адже статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів. Відповідачеві було призначено пенсію за вислугу років з 29 жовтня 2016 року, а тому він не мав права на статус безробітного та отримувати виплату допомоги по безробіттю у службі зайнятості. Таким чином, відповідачем підлягає поверненню отримана допомога по безробіттю з моменту виникнення обставини, що впливає на виплати відповідно до ч. 3  ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 26 вересня 2018 року по справі №545/164/17-ц.    
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України. 
Відповідно до  ч. 1  ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Судом встановлено,що ОСОБА_2 був зареєстрований в Полтавському міському центрі зайнятості як шукаючий роботу 28 листопада 2016 року. На підставі заяви ОСОБА_2 від 28 листопада 2016 року йому було надано статус безробітного (а.с. 15, т.1). 
З 05 грудня 2016 року ОСОБА_2 було призначено виплату допомоги по безробіттю (а.с.18, т.1).
28 серпня 2017 року ОСОБА_2 було надано до центру зайнятості копію повідомлення Головного управління Пенсійного Фонду України в Полтавській області від 07 серпня 2017 року №4129/03-24/1, згідно якого вбачалося, що відповідачеві з 29 жовтня 2016 року призначено пенсію за вислугу років та зазначено, що пенсія буде виплачуватися через відділення Ощадбанку (а.с. 19, т.1).
30 серпня 2017 року Полтавською міськрайонною філією ПОЦЗ складений Акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним за № 27 (а.с. 20) та видано наказ № 21 від 30 серпня 2017 року про повернення допомоги по безробіттю ОСОБА_2 . (а.с. Т. 1 а.с. 21).
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , відповідач ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.170, т.1).
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 09 березня 2021 року залучено до участі у цивільній справі № 554/7485/17 замість відповідача ОСОБА_2 , його правонаступника - ОСОБА_1 .
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що обставини, на які посилався позивач, як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав. 
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» (у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи;.
Згідно п. 1 ч.1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» (у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.
Порядок реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, визначається Кабінетом Міністрів України.
Згідно з підпунктом 7 пункту 5.5 розділу 5 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, затвердженим наказом Міністерства соціальної політики України 14 грудня 2000 року № 915/5136, у редакції, яка діяла станом на 28 листопада 2018 року, виплата допомоги по безробіттю припиняється, зокрема, у разі призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, пенсії за вислугу років або досягнення особою встановленого законом пенсійного віку.
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», застраховані особи (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.
Зі змісту вище викладеної норми закону вбачається, що  стягнення виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі можливе виключно за наявності двох умов: зловживання з боку застрахованої особи та подання ним недостовірних даних. Даний перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.
Отже, підставами для всіх випадків відшкодування шкоди, є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка заподіювана шкоди; 3) причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювана; 4) вина заподіювана шкоди.
Перераховані підстави визнаються загальними, оскільки їх наявність необхідна для всіх випадків відшкодування шкоди, якщо інше не передбачено законом.
В спірних деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди (її розмір), протиправність (незаконність) поведінки відповідача та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою полягає у тому, що наслідки у вигляді шкоди настають лише в результаті неправомірної поведінки відповідача. Таким чином, позивач повинен довести, що протиправні дії чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - безумовним наслідком такої протиправної поведінки.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 відповідно до довідки, виданої Головним управлінням ПФУ в Полтавській області 28 вересня 2017 року, перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Полтавській області з 29 жовтня 2016 року та отримує пенсію за вислугу років.
Разом з тим, як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідно до повідомлення №4129/03-24/1 від 07 серпня 2017 року ОСОБА_2   було повідомлено Головним управлінням ПФУ в Полтавській області, про призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 29 жовтня 2016 року  за вислугу років в розмірі 3733,53 грн. З повідомлення вбачається, що пенсія буде виплачуватися через відділення Ощадбанку (а.с. 150, Т. 1).
Крім того, судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що відповідач після отримання вищевказаного повідомлення, а саме 28 серпня 2017 року повідомив Полтавській міський центр зайнятості про отримання пенсії за вислугу років та надав копію повідомлення про призначення пенсії № 4129/03-24/1 від 07 серпня 2017 року. На вказане повідомлення позивач посилався у своїй позовній заяві та долучив його копію до позовної заяви з відміткою про вручення (а.с.19, т.1).
31 серпня 2017 року ОСОБА_2 повторно звернувся до центру зайнятості з повідомленням про отримання ним пенсії (а.с. 8, т.3).
Враховуючи зазначене, ОСОБА_2 , отримавши відомості про призначення пенсії, добросовісно виконав свої обов`язки та своєчасно повідомив про це Полтавській міський центр зайнятості.
Відповідно до ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з ч.1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Враховуючи зазначене, суд дійшов вірного висновку про те, що в матеріалах справах відсутні докази, що відповідач умисно не виконував своїх обов`язків, передбачених ч.2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та зловживав правом на отримання допомоги по безробіттю, оскільки такий обов`язок у нього виник після повідомлення про визначення пенсії №4129/03-24/1, яке датоване лише 07 серпня 2017 року, а статус безробітного відповідач отримав 28 листопада 2016 року.
Позивач, посилаючись в апеляційній скарзі на висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі №545/164/17-ц не звернув уваги на те, що спірні правовідносини у зазначеній справі є відмінними від правовідносин у справі, що переглядається. Так, у зазначеній постанові, Верховний Суд дійшов висновку, що відповідач внаслідок умисного невиконання своїх обов`язків та внаслідок зловживання ними, в порушення вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» не повідомила центр зайнятості, що отримує пільгову пенсію за віком. При цьому, у справі, що переглядається, відсутнє умисне невиконання чи зловживання своїми обов`язками зі сторони відповідача ОСОБА_2 . Крім того, ОСОБА_2 добросовісно та своєчасно, а саме з моменту як йому стало про це відомо, повідомив центр зайнятості про дату призначення та виплати йому пільгової пенсії.
Враховуючи зазначене, висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову відповідають фактичним обставинам справи, рішення суду ухвалене на підставі наявних у матеріалах справи доказів, що у відповідності до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення без змін.
На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -   
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргуПолтавського обласного центру зайнятості залишити без задоволення. 
Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 10 листопада 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді                                                                                     Фінагеєв В.О.
 
                                                                                     Кашперська Т.Ц.
 
         Яворський М.А.