Справа № 161/7434/22 	Головуючий у 1 інстанції: Кихтюк Р. М. 	
Провадження № 22-ц/802/1024/22  Категорія: 84 	  Доповідач: Федонюк  С. Ю.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
20 грудня 2022 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Федонюк С. Ю.,
суддів - Матвійчук Л. В., Здрилюк О. І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в місті Луцьку цивільну справу за позовом Департаменту соціальної політики Луцької міської ради до  ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів, за апеляційною скаргою ОСОБА_1  на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 вересня 2022   року,
                                       В С Т А Н О В И В:
       У червні 2022 року Департамент соціальної політики Луцької міської ради звернувся до суду із даним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що ОСОБА_1 вперше звернувся за наданням субсидії 14 травня 2015 року. На підставі заяви ОСОБА_1 від 30.05.2018 року та 27.06.2019 року щодо призначення субсидій та наданих документів останньому було надано субсидію на оплату житлово-комунальних послуг з травня 2018 року по вересень 2018 року, з жовтня 2018 року по квітень 2019 року, з червня 2019 року по квітень 2020 року, а також без звернення надавалась субсидія з травня 2017 року.
Вказує, що при перевірці справ отримувачів житлових субсидій державним соціальним інспектором департаменту було виявлено, що відповідач 30.03.2017 року здійснив покупку транспортного засобу Fiat Doblo вартістю 120000,00 грн та причепу ПМГФ 8921, що перевищує 50000 грн, які здійснені протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням субсидії.
Позивач зазначає, що внаслідок подання ОСОБА_1 неповної інформації про майновий стан відповідачу було надмірно виплачено кошти у вигляді житлових субсидій в сумі 43804,63 грн за період з травня 2017 року по січень 2020 року включно.
На підставі зазначеного Департамент соціальної політики Луцької міської ради просив суд стягнути з відповідача суму надміру виплаченої субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг у сумі 43804,63 грн за вказані періоди.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 вересня 2022 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Департаменту соціальної політики Луцької міської ради 43804,63 грн надміру виплачених коштів за призначеними житловими субсидіями. Вирішено питання розподілу судових витрат.
Не погодившись із даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вищевказане рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити. Вважає, що рішення прийняте без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням норм процесуального і матеріального права. 
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції при прийнятті рішення не врахував пропущення позивачем строку позовної давності на звернення до суду із указаним позовом. Зазначав, що позивач ще з травня 2017 року при здійсненні розрахунку субсидії відповідачу на наступні періоди, при належному виконанні працівниками позивача своїх обов`язків, міг довідатися про порушення свого права.
У відзиві на апеляційну скаргу Департамент соціальної політики посилається на необґрунтованість та безпідставність вимог апеляційної скарги. Зазначає, що при поданні заяви про надання житлової субсидії ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання у разі зміни обставин, які можуть вплинути на отримання житлової субсидії, у тому числі, у разі придбання майна на суму, що перевищує 50 тис. грн, повідомляти протягом місяця про вказані зміни структурний підрозділ з питань соціального захисту населення. Однак, зазначене зобов`язання відповідачем не виконано, внаслідок чого ОСОБА_1 було надмірно виплачено кошти у вигляді житлових субсидій в сумі 43804,63 грн
Відповідно до положень ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованність рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Справа розглянута апеляційним судом в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження без повідомлення учасників справи як малозначна, відповідно до норм частини 6 статті 19, частини 1 статті 369 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на таке.
Ухвалюючи рішення про стягнення із ОСОБА_1 надміру виплаченої суми субсидії, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки відповідачу призначено житлову субсидію відповідно до заяви від 30.05.2018 року та 27.06.2019 року, в яких вінне вказав про придбання майна на суму, яка перевищує 50 тис. грн (транспортний засіб та причіп) та не повідомлено про даний факт у встановлений законодавством строк, кошти житлової субсидії, набуті ним без належної правової підстави, а тому підлягають стягненню на користь позивача.
Колегія суддів погоджується з даним висновком суду частково з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 почав користуватися субсидією на оплату житлово-комунальних послуг з квітня 2015 року по березень 2016 року.(а.с.4).
В подальшому відповідачу було здійснено розрахунок субсидії на наступні періоди: з квітня 2016 по березень 2017 року, з травня 2017 року по квітень 2018 року (без звернення).
30 травня 2018 року та 27 червня 2019 року ОСОБА_1 звернувся із новими заявами про призначення житлової субсидії, на підставі яких йому призначено житлову субсидію на періоди з травня 2018 року по вересень 2018 року, з жовтня 2018 року по квітень 2019 року, з червня 2019 року по квітень 2020 року (а.с. 8, 13, 14).
Як вказує позивач, у січні 2020 року при перевірці справ отримувачів житлових субсидій державним соціальним інспектором департаменту було виявлено, що відповідач 30.03.2017 року здійснив покупку транспортного засобу Fiat Doblo вартістю 120000,00 грн та причепу ПМГФ 8921, що перевищує 50000 грн., які здійснені протягом 12 місяців перед призначенням субсидії без звернення на період з травня 2017 року по квітень 2018 року.
Даний факт підтверджується актом № 35 від 30.01.2020 року за результатами проведеної перевірки правильності та повноти інформації, що надається заявником для призначення державних соціальних допомог (а.с. 15 ).
Рішенням Департаменту соцполітики від 07 лютого 2020 року №1/21-38 припинено надання ОСОБА_1 житлової субсидії (а.с.18 зворот).
Крім того, як вбачається з рішення про визначення обсягу надміру виплачених коштів у вигляді житлових субсидій від 07 лютого 2020 року №1/21-38, за період з травня 2017 року по квітень 2019 року та з червня 2019 року по січень 2020 року ОСОБА_1 надано житлову субсидію у розмірі 43804,63 грн. У зв`язку з тим, що не задекларовано транспортний засіб, що підлягає державній реєстрації, і з дати випуску якого минуло менше п`яти років (крім мопеда), встановлено, що заявник не мав права на отримання житлової субсидії у вказаний період. Даним рішенням визначено обсяг надміру виплачених коштів в розмірі 43804,63 грн та встановлено позивачу термін для повернення надміру виплачених коштів до 25 липня 2020 року.
Даючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.        
Відповідно до пункту 1 Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 № 848 «Про спрощення надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового» (далі – Положення), житлова субсидія є безповоротною адресною державною соціальною допомогою громадянам - мешканцям домогосподарств, що проживають у житлових приміщеннях (будинках) і не можуть самотужки платити за житлово-комунальні послуги, оплачувати витрати на управління багатоквартирним будинком.
Згідно із пунком 3 Порядку (в редакції станом на 01.05.2018 року) призначення житлових субсидій та контроль за їх цільовим використанням здійснюється структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві і Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх створення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення).
У територіальних громадах (в тому числі об`єднаних), у виконавчих органах яких відсутні структурні підрозділи з питань соціального захисту населення, прийняття заяв громадян з необхідними документами для призначення житлових субсидій та передачу їх відповідним структурним підрозділам з питань соціального захисту населення безпосередньо або через центри надання адміністративних послуг чи їх фронт-офіси здійснюють уповноважені особи, які визначаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад.
Інформація про призначені житлові субсидії вноситься структурним підрозділом з питань соціального захисту населення до Єдиного державного реєстру отримувачів житлових субсидій, держателем якого є Мінсоцполітики.
Відповідно до підпунктів 2,4 пункту 6 Положення житлова субсидія не призначається (у тому числі на наступний період), якщо:
- будь-хто із складу домогосподарства або член сім`ї особи із складу домогосподарства має у своєму володінні транспортний засіб, що підлягає державній реєстрації і з дати випуску якого минуло менше п`яти років (крім мопеда).
При цьому не враховуються транспортні засоби, одержані безоплатно чи придбані на пільгових умовах через структурні підрозділи з питань соціального захисту населення, у тому числі за рахунок грошової допомоги на придбання автомобіля.
Наявність (відсутність) у власності або володінні зазначених осіб транспортних засобів зазначається у декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії. Якщо право власності або володіння на транспортний засіб набуто під час отримання житлової субсидії, громадянин, якому призначено житлову субсидію, протягом 30 календарних днів зобов`язаний повідомити про це структурному підрозділу з питань соціального захисту населення незалежно від розміру вартості транспортного засобу;
-будь-хто із складу домогосподарства або член сім`ї особи із складу домогосподарства протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням житлової субсидії, призначенням житлової субсидії без звернення здійснив купівлю або іншим законним способом набув право власності на земельну ділянку, квартиру (будинок), транспортний засіб (механізм), будівельні матеріали, інші товари довгострокового вжитку або оплатив (одноразово) будь-які послуги (крім медичних, освітніх та житлово-комунальних послуг згідно із соціальною нормою житла (в тому числі понаднормової площі житла у випадку, зазначеному у пункті 5 цього Положення) та соціальними нормативами житлово-комунального обслуговування) на суму, яка на дату купівлі, оплати, набуття права власності в інший законний спосіб перевищує 50 тис. гривень.
Позивач в обґрунтування позиції щодо правомірності прийняття спірного рішення покликався саме на те, що ОСОБА_1 не подав достовірну інформацію про наявність у нього транспортного засобу, а саме: у поданій декларації від травня 2018 року про доходи і витрати осіб у Розділі IV «Відомості про транспортні засоби...» не вказав наявність у його власності автомобіля та причепа, що суперечить вимогам п.п. 2 п. 6 Положення № 848.
При цьому, необхідно врахувати пункт 14 Положення № 848 (в редакції станом на дату призначення житлової субсидії), яким передбачено, що структурні підрозділи з питань соціального захисту населення мають право робити запити та безоплатно отримувати у строк до 10 календарних днів від інших підприємств, установ і організацій інформацію, необхідну для призначення житлових субсидій та проведення перевірок достовірності даних, отриманих від осіб, які звертаються за їх призначенням.
Тобто, Положенням № 848 на позивача, як на суб`єкта владних повноважень, було покладено обов`язок перевірки документів поданих заявником для отримання субсидії, і у разі встановлення обставин, передбачених пунктом 6 Порядку № 848, він має право прийняти рішення про непризначення субсидії.
Разом з тим, як убачається з матеріалів справи, Департамент соціальної політики під час вирішення питання про призначення ОСОБА_1 субсидії жодних зауважень до наданих декларацій (як до придбання спірних транспортних засобів так і після) не зазначав, що зумовило призначення субсидії.
Такий же обов`язок був передбачений і в попередніх редакціях даного Положення станом на період з квітня 2017 рік по квітень 2018 року.
Згідно з вимогами Положення № 848 громадянин несе відповідальність за подані відомості про доходи, майно, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на призначення житлової субсидії та на визначення її розміру. Тобто, зазначення заявником недостовірних даних, що вплинули на встановлення права на житлову субсидію або визначення її розміру, є підставою для припинення надання житлової субсидії та повернення надміру виплаченої субсидії.
Згідно із пунктом 14 Положення (у редакції станом на 26.04.2017 - період з якого позивач призначив субсидію без звернення відповідача) громадянин, якому призначено субсидію, зобов`язаний протягом місяця поінформувати структурний підрозділ з питань соціального захисту населення про зміну складу зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб (орендар - про осіб, які фактично проживають), їх соціального статусу, переліку отримуваних житлово-комунальних послуг, умов їх надання, підприємств - виробників/виконавців житлово-комунальних послуг, купівлю товарів або оплату послуг, передбачених підпунктом 5 пункту 5 цього Положення, шляхом подання відповідних документів. У разі зміни складу зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб подаються також нові заява і декларація.
Субсидія не призначається, якщо: будь-хто із зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб (осіб, які фактично проживають), яким нараховується плата за житлово-комунальні послуги, протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням субсидії (призначенням субсидії без звернення) здійснив купівлю земельної ділянки, квартири (будинку), автомобіля, транспортного засобу (механізму), будівельних матеріалів, інших товарів довгострокового вжитку або оплатив послуги (одноразово) з будівництва, ремонту квартири (будинку) або автомобіля, транспортного засобу (механізму), телефонного (в тому числі мобільного) зв`язку, крім житлово-комунальних послуг у межах соціальної норми житла та соціальних нормативів користування житлово-комунальними послугами та медичних послуг, пов`язаних із забезпеченням життєдіяльності, на суму, яка на дату купівлі (оплати) перевищує 50 тис. гривень.
Вказаний пункт передбачає обов`язок особи, якій призначено житлову субсидію, повідомляти у встановлений законодавством строк про виникнення обставин, які можуть впливати на розмір субсидії або можливість її отримання в цілому.
Відповідно до пункту 22 Положення (в редакції станом на 01.05.2018) за рішенням структурного підрозділу з питань соціального захисту населення надання раніше призначеної житлової субсидії припиняється, у тому числі за поданням управителів, об`єднань, виконавців комунальних послуг у разі, коли громадянин не повідомив структурному підрозділу з питань соціального захисту населення про обставини, зазначені у пункті 16 цього Положення, протягом 30 календарних днів з дня їх виникнення.
Надання житлової субсидії у зазначених випадках припиняється з місяця, наступного за місяцем, в якому їх виявлено (якщо інше не передбачено заявою), а сума надміру перерахованої (виплаченої) житлової субсидії повертається особою, яка її безпідставно отримала.
При цьому, у разі відмови особи добровільно повернути суму надміру перерахованої (виплаченої) житлової субсидії питання про її примусове стягнення вирішується органом, який призначив житлову субсидію, у судовому порядку.
Нормами цивільного кодексу України також врегульовано загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави.
Відповідно до частини 1 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Згідно зі статтею 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.
Отже, законодавцем передбачені два винятки із правила щодо повернення безпідставно набутих сум: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.
Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14 та у постановах Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 545/163/17, від 11 березня 2020 року у справі № 328/1056/19.
В обґрунтування позовних вимог Департамент посилався на те, що відповідач не виконав обов`язок щодо повідомлення про придбання ним майна на суму, яка перевищує 50 тисяч гривень, що свідчить про недобросовісність її дій. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказаний факт не заперечував, вказував лише на те, що придбання майна здійснено не внаслідок купівлі, а шляхом перереєстрації транспортного засобу з одного власника на іншого.
Однак вид та джерело отримання коштів, використаних для придбання майна на суму, яка перевищує встановлений поріг, у спірному випадку не є обставиною, яка спростовує факт порушення допущеного відповідачем.
Як убачається із декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, у розділі ІІІ відповідачем будь-якого майна не зазначено (а.с. 6 зворот).
Отже, наведене підтверджує ту обставину, що відповідачем при поданні заяви про призначення житлової субсидії в період з травня 2018 року була зазначена недостовірна інформація, яка вплинула на встановлення права на призначення субсидії та на визначення її розміру.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції вимог цивільного процесуального законодавства в частині незастосування строку позовної давності колегія суддів бере до уваги з огляду на наступне.
Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Згідно із нормами ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).
За приписами ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.
Відповідачем подана заява про застосування позовної давності.
З матеріалів справи вбачається, що у січні 2020 року Департамент соціальної політики Луцької міської ради довідався про своє порушене право, а у червні 2022 року звернувся до суду із позовом про стягнення коштів з відповідача.
Відповідачем ОСОБА_1 29 вересня 2022 року до винесення судового рішення було подано заяву про застосування строку позовної давності (а.с.31).
Врахувавши наведені положення закону, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 була надмірно виплачена субсидія для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, однак суд застосовує норми щодо строку позовної давності, а тому до стягнення підлягають кошти у сумі 11713,45 грн за період з червня 2019 року по лютий 2020 року, що підтверджується відповідним розрахунком (а.с.16).
Отже, вимоги про повернення надміру виплачених сум субсидій за період з травня 2017 року по квітень 2019 року, які виходять за межі трьохрічного строку позовної давності, не підлягають до задоволення, з урахуванням заявленого клопотання.
Колегія суддів, беручи до уваги, що позивач міг виявити недостовірність інформації у поданій ОСОБА_1 декларації, якби провів раніше відповідну перевірку, вважає, що суд першої інстанції безпідставно не врахував дану обставину і помилково дійшов висновку про повне задоволення позову.
Відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог у сумі 11 713,45 грн, застосувавши строк позовної давності.
Разом зз тим, оскільки відповідач є інвалідом ІІ групи, що підтверджено довідкою до акта огляду МСЕК серії 12ААА№392729, з нього не може бути стягнуто судовий збір, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». 
За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 369, 371, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 вересня 2022 року в даній справі скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Департаменту соціальної політики Луцької міської ради 11 713 (одинадцять тисяч сімсот тринадцять) грн 45 коп. надміру виплачених коштів за призначеними житловими субсидіями.
В решті позовних вимог відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених ст. 389 ЦПК України 
Повний текст постанови складено 20 грудня 2022 року.

Головуючий

       Судді