ПОСТАНОВА
іменем України

17 листопада 2022 року 	 	справа 280/3504/21	

                              Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
                                        головуючий суддя  Суховаров А.В. 
                                                   судді  Головко О.В., Ясенова Т.І.,     
                                        при секретарі Діденко Ю.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу Запорізької обласної прокуратури на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21.01.2022 (суддя Батрак І.В.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Запорізької обласної прокуратури про виплату вихідної допомоги при звільненні
 
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 29.04.2021 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Запорізької обласної прокуратури, в якому вказує, що наказом №209к від 11.03.2021 звільнений з посади прокурора Кам`янсько-Дніпровського відділу Енергодарської місцевої прокуратури, але при звільненні йому не виплатили вихідну допомогу. Позивач просить визнати протиправною бездіяльність щодо невиплати вихідної допомоги, зобов`язати виплатити вихідну допомогу при звільненні в розмірі 26922гр09коп, стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні (ас1).

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 21.01.2022 позов задоволений частково. Визнана протиправною бездіяльність Запорізької обласної прокуратури щодо невиплати ОСОБА_1 вихідної допомоги та зобов`язано виплатити вихідну допомогу при звільненні в розмірі 26922гр09коп (ас122).

В апеляційній скарзі Запорізька обласна прокуратура просить рішення суду скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог. Посилаються на те, що судом першої інстанції до спірних правовідносин безпідставно застосовані положення КЗпП України. ОСОБА_1 був звільнений в в`язку з неуспішним проходженням атестації на підставі пункту 9 частини 1 статті 51 Закону України «Про прокуратуру», а тому не мав права на вихідну допомогу. 
Законом України №113 від 19.09.2019 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» статтю 51 Закону України «Про прокуратуру» доповнено частиною 5: «На звільнення прокурорів з посади з підстави, передбаченої пунктом 9 частини 1 цієї статті, не поширюються положення законодавства щодо пропозиції іншої роботи та переведення на іншу роботу при звільненні в зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, щодо строків попередження про звільнення, щодо переважного права на залишення на роботі, щодо переважного права на укладення трудового договору в разі поворотного прийняття на роботу, щодо збереження місця роботи на період щорічної відпустки та на період відрядження».
Цим же законом статтю 40 КЗпП доповнено частиною 4: «Особливості звільнення окремих категорій працівників з підстав, передбачених пунктом 1 частини 1 цієї статті,  також особливості застосування до них положень частини 2 цієї статті, статей 42, 42-1, частин 1 – 3 статті 49-2, статті 74, частини 3 статті 121 цього Кодексу, встановлюються законом, що регулює їхній статус».
Крім того, позивач поновлений на посаді та на його користь стягнутий середній заробіток за час вимушеного прогулу (ас130).  

Переглядаючи справу, колегія суддів виходить з наступного:

Згідно записів в трудовій книжці, ОСОБА_1 працював в органах прокуратури з 24.11.2006. Останню посаду прокурора Кам`янсько-Дніпровського відділу Енергодарської місцевої прокуратури Запорізької області обіймав з 15.12.2015 (ас15).
Наказом керівника Запорізької обласної прокуратури №209к від 11.03.2021 ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора Кам`янсько-Дніпровського відділу Енергодарської місцевої прокуратури Запорізької області та з органів прокуратури на підставі пункту 9 частини 1 статті 51 Закону України «Про прокуратуру» з 12.03.2021 в зв`язку з неуспішним проходженням атестації.

Відповідно до абзаців 1 – 5 пункту 19 Прикінцевих і перехідних положень Закону України №113 від 19.09.2019 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади в Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, звільняються Генеральним прокурором, керівником регіональної (обласної) прокуратури з посади прокурора на підставі пункту 9 частини 1 статті 51 Закону України «Про прокуратуру» за умови настання однієї із наступних підстав: 1) неподання прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури у встановлений строк заяви до Генерального прокурора про переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури та про намір в зв`язку із цим пройти атестацію; 2) рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури; 3) в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах відсутні вакантні посади, на які може бути здійснено переведення прокурора Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури, який успішно пройшов атестацію; 4) ненадання прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури, в разі успішного проходження ним атестації, згоди протягом трьох робочих днів на переведення на запропоновану йому посаду в Офісі Генерального прокурора, обласній прокуратурі, окружній прокуратурі.
Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 51 Закону України «Про прокуратуру», прокурор звільняється з посади в разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції правильно керувався практикою Верховного Суду та зазначив, що за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані спірні правовідносини.
Суд першої інстанції правильно вказав, що чинним законодавством закріплені правові гарантії дотримання трудових прав працівника при його звільненні. Вихідна допомога це державна гарантія, яка полягає в грошовій виплаті працівнику в разі припинення трудового договору із незалежних від нього обставин. Законом України «Про прокуратуру» не врегульовано питання виплати вихідної допомоги при звільненні прокурорів в разі ліквідації, реорганізації органу прокуратури, скорочення кількості прокурорів. 
Частиною 5 статті 51 Закону України «Про прокуратуру», частиною 4 статті 40 КЗпП України встановлений виключний перелік випадків, коли до правовідносин стосовно звільнення прокурорів не застосовується трудове законодавство. Однак, до цього переліку не включено питання виплати вихідної допомоги. 
Нормою, що регулює порядок виплати вихідної допомоги при звільненні є  стаття 44 КЗпП України, відповідно до якої, зокрема, при припиненні трудового договору у випадку ліквідації чи реорганізації підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, працівникові виплачується вихідна допомога в розмірі не менше середнього місячного заробітку. 

Під час апеляційного розгляду справи встановлено, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 07.10.2021 у справі №280/3503/21: 
    - визнано протиправним і скасовано рішення дванадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) №12 від 14.01.2021 про неуспішне проходження атестації прокурором Кам`янсько-Дніпровського відділу Енергодарської місцевої прокуратури ОСОБА_1 ;
    - визнаний протиправним і скасований наказ керівника Запорізької обласної прокуратури №209к від 11.03.2021 про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Кам`янсько-Дніпровського відділу Енергодарської місцевої прокуратури з 12.03.2021;
    - поновлено ОСОБА_1 в органах Запорізької обласної прокуратури на посаді з рівнозначними умовами, функціями, повноваженнями з 12.03.2021;
    - стягнуто з Запорізької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 12.03.2021 по 06.10.2021 в розмірі 161’ 538гр52коп.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 02.06.2022 рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07.10.2021 в частині задоволення позовних вимог щодо поновлення ОСОБА_1 в органах Запорізької обласної прокуратури на посаді з рівнозначними умовами, функціями, повноваженнями з 12.03.2021 та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 12.03.2021 по 06.10.2021 в розмірі 161’ 538 ОСОБА_2 скасовано та позов в цій частині вимог задоволено частково:
    - вважати датою звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Кам`янсько-Дніпровського відділу Василівської окружної прокуратури Запорізької області 27.03.2021;
    - зобов`язано Запорізьку обласну прокуратуру внести зміни до наказу керівника Запорізької обласної прокуратури №209к від 11.03.2021 та до записів в трудовій книжці ОСОБА_1 в частині дати його звільнення змінивши її з 12.03.2021 на 27.03.2021;
    - поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора Кам`янсько-Дніпровського відділу Василівської окружної прокуратури Запорізької області з 27.03.2021;
    - стягнуто з Запорізької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 28.03.2021 по 07.10.2021 у сумі 150’ 242гр12коп;
    - в іншій частині рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07.10.2021 залишено без змін (ас158).

          На переконання колегії суддів, скасування наказу про звільнення та поновлення позивача в органах прокуратури виключає виплату вихідної допомоги, адже звільнення фактично не відбулось та трудові відносини згідно судового рішення є продовженими. Перерви в трудових відносинах між ОСОБА_1 та Запорізькою обласною прокуратурою не відбулось та на користь ОСОБА_1 стягнутий середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. ОСОБА_1 продовжує працювати в органах прокуратури та на сьогодні відсутня фактична подія, фактичні поводи та підстави для виплати вихідної допомоги. Смисл вихідної допомоги при звільненні полягає у виплаті коштів працівнику, якій звільняється. Якщо ж працівник фактично продовжує працювати, то не має до чого «прив`язувати» виплату вихідної допомоги. 

          Верховний Суд в постанові від 15.06.2022 у справі №280/880/21 зазначив про передчасність висновку про наявність права на отримання вихідної допомоги при поновленні на посаді оскільки за вказаних обставин наявне одночасне застосування стягнення середнього заробітку за статтею 117 КЗпП України та за статтею 235 КЗпП України, тобто подвійне стягнення середнього заробітку.

Керуючись статтями 241 – 244, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд 

ПОСТАНОВИВ:

          Апеляційну скаргу Запорізької обласної прокуратури задовольнити.

Скасувати рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21.01.2022 та прийняти нову постанову.

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити. 

Постанова набирає законної сили з 17.11.2022 та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України. 

   
                    Головуючий                                                                       А.В. Суховаров 

                               суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      Т.І. Ясенова