ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2022 року	Львів	Справа № 260/992/22 пров. № А/857/10350/22	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого-судді -                                            Мікули О. І.,
суддів          -                                                    Курильця А. Р., Кушнерика М. П., 
з участю секретаря судового засідання –      Єршової Ю. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтернаціональна група вин України №1" на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 травня 2022 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі №260/992/22 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтернаціональна група вин України №1" до Головного управління ДПС у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

суддя в 1-й інстанції – Гаврилко С. Є.,
час ухвалення судового рішення – 30.05.2022 року, 
місце ухвалення судового рішення – м. Ужгород,
дата складання повного тексту судового рішення – 03.06.2022 року,

                                                            в с т а н о в и в:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтернаціональна група вин України № 1" звернулося в суд з позовом до відповідача - Головного управління ДПС у Закарпатській області, в якому просило визнати протиправним та скасувати повністю податкове повідомлення-рішення від 08 липня 2021 року № 00045030706 про застосування фінансових санкцій в сумі 14357,79 грн, прийняте Головним управлінням ДПС у Закарпатській області.
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 травня 2022 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтернаціональна група вин України № 1 залишено без розгляду.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, позивач оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, покликаючись на те, що до спірних правовідносин застосуванню підлягає саме шестимісячний строк звернення до суду, оскільки ДПС України рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення відповідача не було прийнято, тому такий строк необхідно обчислювати з 27 грудня 2021 року, так як обов`язковому врахуванню підлягає факт подачі позивачем скарги до ДПС та відсутність реагування останньої до грудня 2021 року. Зазначає, що позивач, реалізовуючи своє право на адміністративне оскарження, мав законні очікування, що скарга буде розглянута і за наслідками розгляду буде прийнято рішення, і до моменту отримання позивачем такого рішення у позивача відсутні підстави для застосування, крім адміністративного оскарження ще й процедуру судового оскарження. Звертає увагу, що підстави для звернення в суд до 27 грудня 2021 року були відсутні, оскільки здійснювалася процедура адміністративного оскарження, а тому саме з 27 грудня 2021 року у позивача виникли підстави для пред`явлення позову до суду, оскільки саме 27 грудня 2021 року позивач дізнався про негативний результат розгляду скарги. Вважає, що шестимісячний строк необхідно застосовувати саме з 27 грудня 2021 року, який закінчується 28 червня 2022 року, тому такий позивачем не пропущено. Просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду в суд першої інстанції.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що позивач пропустив шестимісячний строк звернення до суду, оскільки оскаржуване податкове повідомлення-рішення останній отримав 21 липня 2021 року, а в суд звернувся лише 18 лютого 2022 року. При цьому, оскільки рішення контролюючого органу прийнято не було, тому процедура адміністративного оскарження у даному випадку не враховується.
Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутності,  представнику відповідача задоволено клопотання про розгляд справи у режимі відеоконференції, однак у зв`язку з перебоями у відеозв`язку,  колегія суддів вважає можливим проведення розгляду справи в їх відсутності за наявними у справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів, згідно з ч.4 ст.229 КАС України без фіксування судового засідання технічними засобами.
Крім того, на адресу Восьмого апеляційного адміністративного суду надійшла заява позивача про винесення окремої ухвали щодо підроблення документів директором Львівської філії ТОВ «Інтернаціональна група вин України №1» Ковшик С. І. та направити  її до Закарпатської обласної прокуратури для виконання, разом з тим, колегія суддів не вбачає достатніх підстав для винесення окремої ухвали, а тому у задоволенні заяви виконавчого директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтернаціональна група вин України №1" Моiсеєвої Р. М. необхідно відмовити, оскільки, враховуючи положення ст.249 КАС України, окрема ухвала є способом реагування суду на випадки виявлення порушення законності та правопорядку, які не можуть бути усунені ним самостійно при вирішенні адміністративного спору з використанням передбачених адміністративним процесуальним законом засобів. Така виноситься судом у зв`язку з виявленням під час судового розгляду порушення законності з боку, зокрема, суб`єкта владних повноважень, які не охоплюються предметом спору та не можуть бути усунені шляхом вирішення справи по суті. За вказаних представником позивача обставин останній вправі самостійно звернутися у відповідні органи для встановлення перевірки зазначених ним обставин.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляцій скаргу у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що Головним управлінням ДПС у Закарпатській області проведено фактичну перевірку TOB "Інтернаціональна група вин України №1", за наслідками якої складено акт від 14 травня 2021 року №4829/16/17/РРО/З6731785 (а.с. 10, 11).
За результатами перевірки відповідачем прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 08 липня 2021 року №00045030706 про застосування до TOB "Інтернаціональна група вин України № 1" суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів в сумі 14357,79 грн (а.с. 15).
Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вказане податкове повідомлення-рішення позивачем було отримано позивачем 21 липня 2021 року (а.с. 95 (на звороті)).
Не погоджуючись з вказаним податковим-повідомленням рішенням від імені ТОВ "Інтернаціональна група вин України № 1" 20 серпня 2021 року №20/08/2021/2 на адресу Державної податкової служби України в адміністративному порядку подана скарга (а.с. 16-19).
За результатами розгляду Державною податковою службою України прийнято рішення від 22 грудня 2021 року №28719/6/99-00-06-03-02-06 про залишення скарги без розгляду та повернуто скаржнику, у зв`язку із тим, що директор Львівської філії ТОВ "Інтернаціональна група вин України № 1" Ковшик С.І. неуповноважений представляти інтереси та підписувати від імені керівника товариства Моисеєва Е. документи (а.с. 20).
Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що Державною податковою службою України рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення відповідача не було прийнято, а тому застосуванню підлягає саме шестимісячний строк для звернення до адміністративного суду, який обраховується з моменту отримання оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, однак позивач пропустив вищевказаний строк та зазначені в заяві підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду визнані неповажними і необґрунтованими, а тому позовну заяву необхідно залишити без розгляду.
Даючи правову оцінку такому висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
Згідно з ч.6 ст.161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
За змістом ч.1-4 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.
Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.
Відповідно до ч.1, 2 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Положеннями ст.240 КАС України також передбачено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо, зокрема, провадження в адміністративній справі було відкрито за позовною заявою, яка не відповідає вимогам статей 160, 161, 172 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у строк, встановлений судом.
Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри для встановлення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.
Під таку оцінку можуть потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.
Спеціальною нормою, яка встановлює порядок оскарження рішень контролюючих органів, є ст.56 ПК України, зі змісту якої вбачається, що у платника податків є право розсуду в обранні адміністративного та/або судового порядку оскарження такого рішення після його отримання. Обрання платником податків в першу чергу адміністративного порядку оскарження рішення не виключає можливості надалі звернутися до суду з відповідним позовом, що визнається досудовим порядком вирішення спору. Водночас якщо після отримання рішення контролюючого органу платник податків звертається до суду з позовом, його право на адміністративне оскарження такого рішення втрачається.
Згідно з п.56.19 ст.56 ПК України, у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.
За змістом п.56.17.3 ст.56 ПК України процедура адміністративного оскарження закінчується днем отримання платником податків рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.
Як вбачається з матеріалів справи,  відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вказане податкове повідомлення-рішення позивачем було отримано позивачем 21 липня 2021 року (а.с. 95 (на звороті)).
Не погоджуючись з вказаним податковим-повідомленням рішенням від імені ТОВ "Інтернаціональна група вин України № 1" 20 серпня 2021 року №20/08/2021/2 на адресу Державної податкової служби України в адміністративному порядку подана скарга (а.с. 16-19).
За результатами розгляду Державною податковою службою України прийнято рішення від 22 грудня 2021 року №28719/6/99-00-06-03-02-06 про залишення скарги без розгляду та повернуто скаржнику, у зв`язку із тим, що директор Львівської філії ТОВ "Інтернаціональна група вин України № 1" Ковшик С.І. неуповноважений представляти інтереси та підписувати від імені керівника товариства Моисеєва Е. документи (а.с. 20).
Копію вищевказаного рішення отримано позивачем 27 грудня 2021 року, що підтверджується матеріалами справи (а.с.21-22).
Отже, в силу приписів ст.122 КАС України та ст.56 ПК України з 27 грудня 2021 року розпочався перебіг місячного строку на оскарження податкового повідомлення-рішення від 08 липня 2021 року №00045030706, який завершився 27 січня 2021 року, однак з цим позовом позивач звернувся в суд лише 18 лютого 2022 року, що підтверджується датою оформлення поштового відправлення (а.с.48).
Колегія суддів зазначає, що визначення строку звернення до адміністративного суду в системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень в адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом установленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії в часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобто встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.
За змістом п.56.2, 56.3, 56.18 ст.56, п.57.3 ст.57 ПК України процедура адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення розпочинається з дня подання скарги до контролюючого органу вищого рівня, яка засвідчує безпосередню незгоду платника з визначеними йому грошовими зобов`язаннями, і закінчується настанням однієї з подій, що передбачені пунктом 56.17 статті 56 ПК України.
Пп.56.17.3 п.57.17 ст.56 ПК України передбачає, що процедура адміністративного оскарження закінчується днем отримання платником податків рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.
Колегія суддів зазначає, що у розумінні вищенаведеної правової норми, рішення ДПС України від 22 грудня 2021 року №28719/6/99-00-06-03-02-06 про залишення скарги без розгляду є рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, а тому прийняття останнього є закінченням процедури адміністративного оскарження.
Разом з тим, суд першої інстанції не звернув увагу на вищевказані обставини, а тому оскаржувана ухвала підлягає зміні в частині мотивів відмови.
Верховний Суд у постанові від 26 листопада 2020 року в справі №500/2486/19 сформував правовий висновок, відповідно до якого норма пункту 56.19 статті 56 ПК України є спеціальною щодо норми частини четвертої статті 122 КАС України, має перевагу в застосуванні у податкових спорах і регулює визначену її предметом групу правовідносин - оскарження в судовому порядку податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження - абзац 3 пункту 56.18 статті 56 ПК України). Так, встановлений строк для оскарження протягом місяця, який настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.
Отже, на час подання позивачем до ДПС України скарги та звернення до суду з цим позовом Верховним Судом вже було сформовано нову судову практику щодо строку звернення до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору, а саме: протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження.
Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 31 травня 2022 року у справі №300/1560/21, який підлягає застосуванню до спірних правовідносин.
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2022 року позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків протягом 10 днів з дня вручення ухвали, шляхом, зокрема, заяви із зазначенням поважних причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом і доказами поважності причин його пропуску (а.с.50-51).
Як вбачається з матеріалів справи, 06 травня 2022 року до суду першої інстанції надійшла заява позивача на виконання ухвали суду, до якої було додано заяву про поновлення пропущеного строку, мотивовану тим, що  до даних правовідносин застосуванню підлягає саме шестимісячний строк для звернення до адміністративного суду, оскільки Державною податковою службою України рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення відповідача, яке є предметом оскарження в даній справі, не було прийнято та не вручено позивачу у строки, встановлені законом. Позивач, вважає, що він звернувся 20 серпня 2021 року із скаргою №20/08/2021/2 на податкове повідомлення-рішення від 08 липня 2021 року №00045030706, однак результатами розгляду Державною податковою службою України прийнято рішення від 22 грудня 2021 року № 28719/6/99-00-06-03-02-06 про залишення скарги без розгляду поза межами встановлених строків (через три місяці після закінчення 20-ти денного строку), то таке рішення не створює жодних юридичних наслідків, пов`язаних із закінченням процедури адміністративного оскарження. У зв`язку із чим, шестимісячний строк необхідно починати обчислювати з 21 серпня 2021 року, який закінчується 21 лютого 2022 року. Позов подано 18 лютого 2022 року, тобто, в межах шестимісячного строку для звернення до адміністративного суду.
Колегія суддів зазначає, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.
Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Таким чином, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.
Рішенням Конституційного Суду України №17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.
Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
Колегія суддів звертає увагу, що позивач був обізнаний про наявність спірного податкового повідомлення-рішення, усвідомлював наявність за ним заборгованості зі сплати штрафних санкцій у розмірі 14357,79 грн, вчиняв дії щодо адміністративного оскарження та 27 грудня 2021 року отримав рішення ДПС України за його результатами, однак до суду першої інстанції з цим позовом звернувся лише 18 лютого 2022 року, тобто з пропуском встановленого законодавством строку.
Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта про те, що копії документів надіслано на адресу Львівської філії, оскільки за змістом усіх процесуальних документів, які містяться в матеріалах справи зазначено адресу листування Львівської філії та зі змісту акту перевірки вбачається, що перевірку здійснено за адресою Львівської філії.
Таким чином, як правильно звернув увагу суд першої інстанції, зазначені позивачем підстави пропуску строку звернення до суду не можуть бути визнані поважними, оскільки вони залежали виключно від волевиявлення особи і не пов`язані із об`єктивно непереборними обставинами чи іншими дійсними та істотними перешкодами, які унеможливили звернення до суду з адміністративним позовом у передбачений законодавством строк.
З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що наведені позивачем в заяві про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду обставини не є поважними, а з матеріалів справи не вбачається поважних причин пропуску такого строку, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропуском строків звернення до суду, і такі пропущені не з поважних причин, однак позивачем було оскаржено податкове повідомлення-рішення в адміністративному порядку, а тому застосуванню підлягав місячний строк на оскарження, разом з тим, суд першої інстанції не звернув увагу на вищевказані обставини, у зв`язку з чим, оскаржувана ухвала підлягає зміні в частині мотивів відмови.
Доводи апелянта, враховуючи наведені вище мотиви, колегія суддів відхиляє, вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про залишення позовної заяви без розгляду. Крім того, на думку колегії суддів, доводи апелянта вказані у апеляційній скарзі грунтуються на довільному трактуванні норм права.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
З врахуванням усіх вищенаведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідно до положень ст.317 КАС України підлягає зміні в частині мотивів залишення позову без розгляду.
Керуючись ст.229, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-
                                                     п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтернаціональна група вин України №1" задовольнити частково.
Ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 травня 2022 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі №260/992/22 змінити в частині мотивів залишення позовної заяви без розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя	 	О. І. Мікула 	
судді	 	А. Р. Курилець 	
 	 	М. П. Кушнерик  	
У зв`язку з відсутністю електропостачання 10 жовтня 2022 року через здійснення ракетних ударів по м.Львову та перебуванням члена колегії- судді Кушнерика М. П. з 11 жовтня по 24 жовтня 2022 року у відпустці повне судове рішення складено 25 жовтня 2022 року.