ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2022 року	Львів	Справа № 500/410/22 пров. № А/857/10275/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді:                                             Кухтея Р.В.
суддів:                                                                        Шевчук С.М., Шинкар Т.І.,
з участю секретаря судового засідання:            Кушик Ю.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 – Гуцалюка Андрія Романовича на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2022 року (ухвалене головуючим-суддею Баранюком А.З., час проголошення рішення 13 год 27 хв у м. Тернополі, повний текст судового рішення складено 04 квітня 2022 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_1 до Гусятинської селищної ради Чортківського району Тернопільської області (за участю третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_11 ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

                                                    в с т а н о в и в :

У січні 2022 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_1 звернулися в суд із адміністративним позовом до Гусятинської селищної ради Чортківського району Тернопільської області (далі – Гусятинська селищна рада, ОМС, відповідач), в якому просили визнати протиправним та скасувати рішення Гусятинської селищної ради №1244 від 22.12.2021 та зобов`язати відповідача надати їм дозволи на розроблення проекту землеустрою відповідно до поданих заяв.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 04.04.2022 у задоволенні адміністративного позову було відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_1 – Гуцалюк А.Р. подав апеляційну скаргу, в якій через невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи та неповне їх з`ясування, просить його скасувати та прийняти постанову, якою повністю задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 .
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що законодавцем встановлено виключний перелік підстав, за наявності яких заявникові може бути відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Звертає увагу на те, що відповідач вказав підстави відмови, які не відповідають фактичним обставинам. В свою чергу судом першої інстанції не встановлено невідповідності місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів у розумінні ч.7 ст.118 ЗК України.
У письмовому відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, апелянта ОСОБА_1 та його представника Гуцалюка А.Р, які підтримали апеляційну скаргу, представників відповідача Стельмащук М.В. та Шмигельського В.Я., які заперечували проти її задоволення, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову, якою частково задовольнити позовні вимоги, виходячи з наступного.
З матеріалів справи видно, що 19.04.2021 позивачі звернулися до ОМС із заявами про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) з метою набуття членами ФГ «Родина Мех» у власність земельної ділянки у розмірі середньої частки (паю) площею 2,81 умовних кадастрових гектара із земель сільськогосподарського призначення, які знаходяться поза межами населеного пункту на території Постолівської сільської ради, рілля, які використовує ФГ «Родина Мех» для ведення фермерського господарства на умовах оренди відповідно до чинних договорів оренди, за кадастровими номерами 6121686000:01:001:0815 та 6121686000:01:001:0816.
Однак, за результатами розгляду вказаних заяв відповідачем рішення у встановлений законом спосіб прийнято не було.
Вважаючи бездіяльність ОМС протиправною, позивачі оскаржили її в судовому порядку.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 06.08.2021 по справі №500/3748/21, залишеного без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.12.2021, позовні вимоги були задоволені частково. Визнано протиправною бездіяльність Гусятинської селищної ради щодо неприйняття рішення за заявами від 19.04.2021 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_1 про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо отримання у власність земельних ділянок та зобов`язано селищну раду розглянути заяви позивачів від 19.04.2021 про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо отримання у власність земельних ділянок та прийняти відповідне рішення. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Розглянувши заяви членів ФГ «Родина Мех» з проханням надати дозволи на виготовлення проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) з метою набуття у власність земельної ділянки у розмірі середньої частки (паю), площею 2,81 умовних кадастрових гектарів кожному, із земель сільськогосподарського призначення (ріллі), що знаходяться за межами населеного пункту с. Постолівка, із земель, які використовуються ФГ «Родина Мех» для ведення фермерського господарства на умовах оренди, з кадастровими номерами 6121686000:01:001:0815 та 6121686000:01:001:0816, 22.12.2021 Гусятинська селищна рада прийняла рішення №1244 про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою, щодо організації території земельних часток (паю) вказаним членам ФГ «Родина Мех» з підстав невідповідності місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку, зокрема, у зв`язку з розбіжністю в розмірі земельної частки (паю), яка була визначена для членів сільськогосподарського підприємства (ТзОВ «Постолівське» - 1,35 умовних кадастрових гектарів), яке було розташоване на території Постолівської сільської ради на час розпаювання, та розміром земельної частки (паю), яка зазначена у заявах вказаних громадян (2,81 умовних кадастрових гектарів).
Вважаючи оспорюване рішення протиправним, позивачі звернулися до адміністративного суду з вимогою про його скасування.
Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що члени фермерських господарств, у тому числі засновник (який отримав земельну ділянку в користування для створення такого фермерського господарства), можуть отримати безоплатно у приватну власність земельні ділянки в розмірі земельної частки (паю) із земель державної та комунальної власності у порядку, передбаченому Земельним кодексом України (далі – ЗК України), та лише після припинення права власності чи користування такими земельними ділянками у визначеному законом порядку. Проте, на час прийняття оспорюваного рішення право користування земельними ділянками з кадастровими номерами 6121686000:01:001:0815 та 6121686000:01:001:0816 належало ФГ «Родина Мех».
Проте, колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, до яких суд прийшов з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та з неправильним застосуванням норм матеріального права, виходячи з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відповідно до ч.1 ст.3 ЗК України, земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
За змістом ч.1, 2 ст.31 ЗК України, землі фермерського господарства можуть складатися із :
а) земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі;
б) земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності;
в) земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди.
Громадяни - члени фермерського господарства мають право на одержання безоплатно у власність із земель державної і комунальної власності земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю).
Частиною другою статті 13 Закону України «Про фермерське господарство», що узгоджується з нормами ч.2 ст.32 ЗК України, передбачено, що членам фермерських господарств передаються безоплатно у приватну власність із раніше наданих їм у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. Земельні ділянки, на яких розташовані житлові будинки, господарські будівлі та споруди фермерського господарства, передаються безоплатно у приватну власність у рахунок земельної частки (паю).
Відповідно до ч.1 ст.116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.
Згідно ч.3 ст.116 ЗК України, безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі:
а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян;
б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;
в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.
Частиною першою статті 122 ЗК України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Згідно п. «а» ч.1 ст.121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення фермерського господарства - в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство. Якщо на території сільської, селищної, міської ради розташовано декілька сільськогосподарських підприємств, розмір земельної частки (паю) визначається як середній по цих підприємствах.
Частиною першою статті 118 ЗК України визначено, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.
Відповідно до ч.6 ст.118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Абзацом першим частини сьомої статті 118 ЗК України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Згідно абз.3 ч.7 ст.118 ЗК України, особа має право замовити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки без згоди уповноваженого органу, якщо уповноважений орган у місячний строк не надав ні дозволу на його розроблення, ні мотивованої відмови у наданні такого дозволу.
Частиною сьомою статті 118 ЗК України визначено перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за результатами розгляду належним чином оформлених клопотання та додатків до нього, який є вичерпним, а саме : невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів; невідповідність місця розташування об`єкта вимогам прийнятих відповідно до цих законів нормативно-правових актів; невідповідність місця розташування об`єкта вимогам генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Аналіз наведених законодавчих норм дає підстави для висновку, що ЗК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. З іншого боку, подання зацікавленою особою документів, необхідних для розгляду клопотання, не в повному обсязі або виявлення у документах, поданих замовником, недостовірних відомостей об`єктивно перешкоджають розгляду та винесенню законного рішення про надання дозволу/вмотивованої відмови на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Колегія суддів звертає увагу, що відмовляючи позивачам у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою оспорюваним рішенням, відповідач послався на розбіжність в розмірі земельної частки (паю), яка була визначена для членів ТзОВ «Постолівське» в розмірі 1,35 га, яке було розташоване на території Постолівської сільської ради на час розпаювання та розміром земельної частки (паю), яка зазначена у заявах, поданих позивачами у розмірі 2,81 га.
Разом з тим, така підстава для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, законом не передбачена і представники відповідача не змогли дати вичерпну та зрозумілу відповідь, до яких підстав, наведених у частині сьомій статті 118 ЗК України віднесена та підстава, яка слугувала відмовою у задоволенні клопотання позивачів, відтак, у даному випадку, відповідач визначив підстави для відмови на власний розсуд, які суд апеляційної інстанції вважає протиправними.
При цьому, колегія суддів враховує, що наказом №19-3931/14-18-СГ від 21.11.2018 гр. ОСОБА_11 було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 1,35 га в умовних кадастрових гектарах для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, що знаходиться в користуванні згідно договору оренди землі №45-сг від 17.02.2015, розташованої за межами населеного пункту на території Постолівської сільської ради Гусятинського району.
Проте, надалі, наказом №19-4119/14-19-СГ від 08.10.2019 були внесені зміни в попередній наказ №19-3931/14-18-СГ від 21.11.2018 в частині надання дозволу стосовно орієнтовної площі земельної ділянки з 1,35 га на 2,81 га.
Дана обставина, на думку колегії суддів, є важливою в контексті розглядуваного спору, оскільки як було встановлено судом апеляційної інстанції, мова йде про одну і ту ж земельну ділянку, розроблення проекту на яку було надано третій особі ОСОБА_11 та спірні земельні ділянки. 
Колегія суддів не бере до уваги довідку відділу Держгеокадастру у Гусятинському районі Тернопільської області №31-1905-99.61-1101/2-16 від 18.11.2016, з якої слідує, що згідно проекту приватизації земель ДП «СГП Хоростківське» на території Хоростківської міської ради та Хлопівської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області, середня частка земельної ділянки становить 2,81 в умовних кадастрових гектарах, а згідно проекту організації території земельних часток (паїв) сільськогосподарського ТзОВ «Постолівське» Гусятинського району Тернопільської області розмір земельної частки (паю) становить 1,35 в умовних кадастрових гектара, оскільки представниками відповідача не було надано рішення районної державної адміністрації про затвердження обчислених відповідною комісією розмірів земельної частки (паю) у порядку, визначеному Указом Президента України №720/95 від 08.08.1995 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям».
По іншому кажучи, вказана довідка не є достовірним та достатнім доказом в розумінні положень статей 75, 76 КАС України.  
Вказана обставина була залишена судом першої інстанції поза увагою.
Підсумовуючи встановлені судом апеляційної інстанції обставини, враховуючи наведені вище положення законодавства, колегія суддів вважає, що ОМС діяв не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, як це передбачено ч.2 ст.19 Конституції України.  
Таким чином, ефективним та належним способом захисту порушених прав позивачів, за встановлених обставин, є визнання протиправним та скасування оспорюваного рішення та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяви позивачів від 04.03.2021 з прийняттям відповідного рішення, враховуючи висновки суду апеляційної інстанції.
Згідно ст.317 КАС України, суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення суду першої інстанції та ухвалює нове, коли має місце неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.
Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.10 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому судове рішення, постановлене за результатами апеляційного перегляду в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 12, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, КАС України, суд,

                                                    п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 – Гуцалюка Андрія Романовича задовольнити частково.
Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2022 року по справі №500/410/22 скасувати та прийняти постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_1  до Гусятинської селищної ради Чортківського району Тернопільської області (за участю третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_11 ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Гусятинської селищної ради №1244 від 22 грудня 2021 року. 
Зобов`язати Гусятинську селищну раду повторно розглянути заяви від 04 березня 2021 року з урахуванням висновків суду апеляційної інстанції, за наслідками розгляду яких прийняти відповідне рішення та повідомити заявників.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Р. В. Кухтей 	
судді	 	С. М. Шевчук 	
 	 	Т. І. Шинкар  	
У зв`язку із перебуванням судді Шинкар Т.І. у відпустці повний текст постанови складено у строк встановлений ч. 3 ст. 243 КАС України, однак підписаний повним складом суду 04.10.2022.