ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5210/22 Справа № 182/9028/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Багрова А.Г. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова  В. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2022 року                                                                м.Кривий Ріг

Справа № 182/9028/21 

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.
суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.
секретар судового засідання – Гладиш К.І.

сторони:
позивачка – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеокоференції, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу позивачки  ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Івріна Інна Львівна, на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2022 року, яке ухвалено  суддею Багровою А.Г. у місті Нікополі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 18 травня 2022 року, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року   ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до  ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Нікопольського районного нотаріального округу Романенко С.О., про розірвання спадкового договору.
Позовна заява обґрунтована тим, що позивачка ОСОБА_1 є самотньою людиною з проблемами зі здоров`ям. 
З 2007 року їй надавали допомогу соціальні працівники. 
За пропозицією її знайомої ОСОБА_3 , 27.09.2010 року позивачка вирішила укласти з ОСОБА_2 спадковий договір з метою піклування про неї. 
Відповідно до цього Договору, позивачка передає після своєї смерті відповідачу належну їй на праві приватної власності двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 . 
Згідно п.6.1. Договору відповідач зобов`язався виконувати такі дії: у разі необхідності надавати їй харчування у готовому для вживання вигляді з урахуванням захворювань, надавати всі види санітарно-гігієнічного та побутового догляду, медичного обслуговування як то: виклик лікарів, придбання ліків, допомога в прийманні ліків, прибирання в квартирі, прання білизни, одягу тощо. 
З січня 2011 року позивачка дуже захворіла, фактично злягла, не мала можливості самостійно пересуватись. Вона потребує постійної сторонньої допомоги.
Після укладення спадкового договору, по серпень 2011 року, відповідач придбав їй пральну машину, кондиціонер та обшив пластиком ванну кімнату. Раз на місяць він купував їй продукти на суму 200 грн., а 300 грн. давав готівкою. Позивачка додавала власні кошти та купувала ліки, які їй необхідні. Оскільки, вона отримує мінімальну пенсію, була вимушена в 2007 році оформити кредитний договір в АТ „Приватбанк”. Цей кредит вона не погасила по теперішній час, тому що завдяки ньому має можливість виживати. 
Позивачка вважає, що відповідач належним чином не виконував свої обов`язки, які передбачені умовами спадкового договору. 
В серпні 2011 року сторони посварились і відповідач взагалі перестав виконувати умови договору. 
Весь час з моменту укладення спадкового договору усі клопоти та опіку над нею здійснювали соціальний працівник та її подруги – ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 
02.07.2014 року внесено зміни до спадкового договору, шляхом викладення п.6 договору у наступній редакції: „За згодою сторін на Набувача покладається обов`язок повернути приватному нотаріусу м. Нікополь ОСОБА_7 правовстановлюючі документи на відчужувану квартиру”. Всі інші умови Спадкового договору залишилися без змін. 
Позивачка так і не зрозуміла навіщо було укладати цей договір, оскільки правовстановлюючі документи на квартиру знаходяться у неї. Підписуючи цей договір вона вважала, що мова йде про те, що відповідач не буде більше її доглядати, а за нею належним чином будуть доглядати соціальні працівники. Але як з`ясувалось пізніше, вона помилилась. 
Через існування спадкового договору, з 16.04.2018 року надання позивачці соціальної послуги догляду вдома було припинено. 
Відповідач з серпня 2021 року остаточно припинив виконувати умови договору, ігнорує її та знову категорично відмовився розірвати спадковий договір за згодою сторін. 
На даний час за позивачкою ніхто не доглядає та будь-якої допомоги не надає. Інколи їй допомагають її подруги, але вони самі літні та хворі люди. Вона знаходиться у безпорадному стані, оскільки самостійно доглядати за собою не може, а доки спадковий договір не буде розірвано, соціального працівника для догляду за нею не нададуть. 
Позивачка вважає, що невиконанням її майнових та немайнових розпоряджень відповідач порушив умови спадкового договору, що дає їй право на звернення до суду із цим позовом. Неодноразові спроби умовити відповідача виконувати умови договору не дали результатів. На даний час вона самостійно здійснює оплату комунальних послуг, а також придбання лікувальних засобів (у жовтні 2021 року) за рецептом лікаря за власний кошт купувала ліки на загальну суму 1421 грн., що підтверджується довідкою), продуктів харчування тощо, що свідчить про неналежне виконання відповідачем своїх обов`язків, передбачених п.6.1. Спадкового договору.
Посилаючись на викладене, просила суд: розірвати спадковий договір від 27.09.2010 року за реєстровим № 697, укладений між нею та відповідачем, посвідчений приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Романенко С.О. та договір про внесення змін до спадкового договору від 02.07.2014 року.
Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2022 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Івріна І.Л., просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на неправильне встановлення судом обставин, що мають значення для справи.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не було враховано невиконання відповідачем умов п. 6.1. Договору, про що зазначено у позовні заяві та не спростовано відповідачем. Факт ненадання відповідачем допомоги підтвердили у судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , але суд не надав належної оцінки їх поясненням.
Зазначає, що у липні 2014 року до Спадкового договору було внесено зміни, після чого відповідач почав періодично надати їй допомогу, а з серпня 2021 року остаточно припинив це робити.
Позивачка наполягає на тому, що вона бажала розірвати Договір у зв`язку з його невиконанням відповідачем та, оскільки він не виконував умови Договору, то вона вважала, що після внесення змін до цього Договору, він вважається припиненим. Вказує на те, що вона зробила помилку, погодившись підписати зміни, внесені в Договір, не розуміючи наслідків цього.
Також, вказує й на те, що вона, під час укладення Договору, розраховувала на належний догляд та регулярну матеріальну допомогу, чого не отримала, а тому цей Договір має бути розірваний на підставі ч. 2 ст. 651 ЦК України.
У відзиві на апеляційну скаргу, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, відповідач ОСОБА_2 зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Заслухавши суддю-доповідача, представника позивачки  ОСОБА_1   – адвоката Івріну І.Л., яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, відповідача ОСОБА_2 , який заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив ззззалишити її без задоволення,  перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 27.09.2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений Спадковий договір, який був посвідчений приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Романенко С.О., зареєстровано в реєстрі за № 697, накладено заборону відчуження щодо зазначеної в договорі квартири АДРЕСА_1 , яку зареєстровано в реєстрі за № 8/698 (а.с.5-7).
За умовами Спадкового договору ОСОБА_1 передає після смерті у власність ОСОБА_2 належну їй на праві приватної власності двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 (п.1 договору).
Пунктом 6 спадкового договору, за згодою сторін, на набувача ОСОБА_2 покладені такі обов`язки:
«6.1. в разі необхідності надавати йому харчування у готовому до вживання вигляді з урахуванням захворювань, що в нього є, надавати йому всі види санітарно-гігієнічного та побутового догляду, медичного обслуговування як то: виклик лікарів, придбання ліків, допомога в прийманні ліків, прибирання в квартирі, прання білизни, одягу тощо;
6.2. в разі смерті ОСОБА_8 організувати поховання його на цвинтарі в місті Нікополі, провести відповідний поховальний обряд, та надати нотаріусу підтверджу вальні документи ( відповідне свідоцтво про поховання, квитанції про сплату ритуальних послуг і т.і.);
6.3. повернути приватному нотаріусу міста Нікополь Романеко С.О. правовстановлювальні документи відчужувану квартиру.»
02.07.2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали Договір про внесення змін до Спадкового договору, який був посвідчений Романенко С.О., приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за № 364, за яким сторони виклали п.6 спадкового договору від 27.09.2010 року у такій редакції: «6. За згодою сторін на Набувача покладається обов`язок повернути приватному нотаріусу міста Нікополь Романенко С.О. право встановлювальні документи на відчужувану квартиру.» Всі інші умови спадкового договору сторонами залишено без змін (а.с.8).
Встановивши, що сторони Спадкового договору виключили за взаємною згодою обов`язки набувача, що були передбачені в п.п.6.1. та п.п. 6.2. пункту 6 цього Договору, якими передбачалась необхідність набувача виконувати обов`язки з надання відчужувачу харчування у готовому до вживання вигляді з урахуванням захворювань, що в нього є, надання йому всіх видів санітарно-гігієнічного та побутового догляду, медичного обслуговування як то: виклик лікарів, придбання ліків, допомога в прийманні ліків, прибирання в квартирі, прання білизни, одягу тощо; в разі смерті ОСОБА_8 організувати поховання його на цвинтарі в місті Нікополі, провести відповідний поховальний обряд, та надати нотаріусу підтверджувальні документи (відповідне свідоцтво про поховання, квитанції про сплату ритуальних послуг і т.і.), однак, відповідач з власної ініціативи надавав посильну фінансову допомогу ОСОБА_1 до серпня 2021 року, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні заявлених позовних вимог, оскільки позивачкою не надано доказів на підтвердження факту порушення відповідачем умов спадкового договору.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Підставою для звернення до суду з даним позовом стало невиконання відповідачем зобов`язань за спадковим договором.
Статтею 1302 ЦК України передбачено, що за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача.
Згідно зі статтею 1303 ЦК України відчужувачем у спадковому договорі може бути подружжя, один із подружжя або інша особа. Набувачем у спадковому договорі може бути фізична або юридична особа.
Спадковий договір укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а також державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України (стаття 1304 ЦК України).
Згідно зі статтею 1305 ЦК України набувач у спадковому договорі може бути зобов`язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття.
За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 1308 ЦК України зазначено, що спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень.
Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша, друга статті 614 ЦК України).
Встановивши фактичні обставини справи, надавши належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам та показанням свідків, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх недоведеністю, оскільки умовами спадкового договору взагалі не передбачено будь-якого обов`язку ОСОБА_2 за розпорядженням ОСОБА_1 надавати їй майнову чи немайнову допомогу, починаючи з 02.07.2014 року.
При цьому, позивачкою не надано суду належних та допустимих доказів того, що до внесення змін до Договору, тобто у період з 27 вересня 2010 року по 02 липня 2014 року, вона вимагала у ОСОБА_2 надати їй матеріальну допомогу, а її вимоги залишалися без відповіді. 
Натомість, в позовній заяві позивачка зазначила, що ОСОБА_2 , після укладення спадкового договору придбав їй пральну машину, придбав та встановив кондиціонер, зробив ремонт у ванній кімнаті, та періодично надавав їй матеріальну допомогу до серпня 2021 року.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, який, врахувавши зміст спадкового договору, визначені ним обов`язки набувача, дійшов правильного висновку про відсутність встановлених законом підстав для розірвання спадкового договору.
Доводи ж апеляційної скарги про те, що позивачка зробила помилку, погодившись підписати зміни, внесені в Договір, не розуміючи наслідків цього, колегією суддів не приймаються, як такі, що не мають правового значення для вирішення даного спору.
Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.
За таких обставин, враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, як безпідставна та необґрунтована, а рішення суду – без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  позивачки  ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Івріна Інна Львівна, - залишити без задоволення.
Рішення  Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2022 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
       Повне судове рішення складено 02 листопада 2022 року.

Головуючий: 

Судді: