ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

16 вересня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 280/12398/21	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Добродняк І.Ю. (доповідач),
                               суддів:  Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі 
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду  в Запорізькій області 
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 травня 2022 року (головуючий суддя Калашник Ю.В.) 
у справі № 280/12398/21 
за позовом ОСОБА_1  
до Головного управління Пенсійного фонду  в Запорізькій області,
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
                                                
                                                    ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду  в Запорізькій області, в якому просила:
визнати протиправними дії відповідача щодо не зарахування при призначенні щомісячного довічного грошового утримання позивачу як судді у відставці до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі - Харківському юридичному інституті ім. Ф.Н.Дзержинського (з 01.09.1979 по 01.07.1983) - 1 рік 11 місяців 00 днів;
визнати протиправними дії відповідача щодо не зарахування при призначенні щомісячного довічного грошового утримання позивачу як судді у відставці до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періоду роботи (професійної діяльності) тривалістю три роки, вимога щодо якого визначена законом, чинним на час призначення позивача на посаду судді вперше, та надає право для призначення на посаду судді;
зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до стажу судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі - Харківському юридичному інституті ім. Ф.Г. Дзержинського (період навчання з 01.09.1979 по 01.07.1983) - 1 рік 11 місяців 00 днів;
зобов`язати відповідача зарахувати до стажу судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, період роботи (професійної діяльності) позивача тривалістю три роки, вимога щодо якого визначена законом, чинним на час призначення ОСОБА_1  на посаду судді вперше, та надає право для призначення на посаду судді;
зобов`язати відповідача здійснити з 21.09.2021 перерахунок щомісячного довічною грошового утримання позивача як судді у відставці із врахуванням додатково зарахованого до стажу судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - періоду навчання у вищому юридичному навчальному закладі тривалістю 01 рік 11 місяців 00 днів та періоду роботи (професійної діяльності) тривалістю три роки, вимога щодо якого визначена законом, чинним на час призначення позивача на посаду судді вперше, та надає право для призначення на посаду судді.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що наказом Шевченківського районного суду  м. Запоріжжя від 17.09.2021 позивачку відраховано зі складу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя у зв`язку із звільненням з посади судді на підставі заяви про відставку. У вересні 2021 позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці замість пенсії за віком, однак рішенням від 23.09.2021 позивачці призначено з 21.09.2021 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 50% заробітної плані виходячи лише зі стажу роботи безпосередньо на посаді судді - 18 років 10 місяців 04 дні. Позивачка вважає, що відповідач протиправно не врахував до стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного грошового утримання 23 роки 08 місяців 28 днів, за наявності яких розмір щомісячного грошового утримання судді у відставці має  бути не 50%, а 56% суддівської винагороди. Подана позивачкою заява про зарахування до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, крім стажу роботи безпосередньо на посаді судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя, половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі - Харківському юридичному інституті ім. Ф.Н. Дзержинського (з 01.09.1979 по 01.07.1983), а також 3 років зі стажу роботи адвокатом в період з 01.08.1983 по 15.11.2002, залишена відповідачем без задоволення.  
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 10 травня 2022 року позов задоволено.
Суд першої інстанції виходив з того, що до стажу роботи позивача на посаді судді, який дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, окрім стажу роботи суддею (18 років 10 місяців 04 дні), має бути включено половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі 01 рік 11 місяців та стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, 3 роки.
Також суд першої інстанції зазначив, що для повного захисту прав позивачки, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивачки, із врахуванням додатково зарахованого до стажу судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - періоду навчання у вищому юридичному навчальному закладі тривалістю 01 рік 11 місяців 00 днів та періоду роботи (професійної діяльності) тривалістю три роки, вимога щодо якого визначена законом, чинним на час призначення позивача на посаду судді вперше, та надає право для призначення на посаду судді. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначив, що Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII наведено вичерпний перелік посад, стаж роботи на яких зараховується до стажу судді та може бути врахований при здійсненні перерахунку згідно з цим законом. Отже, половину строку навчання у вищих навчальних закладах та періоду роботи, який дає право на призначення на посаду судді, враховано до стажу, який дає право на звільнення у відставку, в довідці Шевченківського районного суд м. Запоріжжя, але зазначений час не є стажем, вимога щодо якого визначена законом та враховується при призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а саме: при визначенні відсоткового значення для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Відповідач вважає, що на день, коли позивачка почала виконувати функції судді, законодавством не було передбачено зарахування до стажу судді, який дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання, половини строку навчання у вищих навчальних закладах та періоду роботи, який дає право на призначення на посаду судді. Крім того, суд першої інстанції не врахував, що три роки роботи в галузі права є вимогами до кандидати на посаду судді, а не стаж, який зараховується до стажу роботи на посаді суддів при призначенні щомісячного довічного грошового утримання. Таким  чином, при призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивачці враховується лише стаж роботи суддею, головою Шевченківського районного суд м. Запоріжжя з 18.11.2002 по 16.09.2021, який становить 18 років 10 місяців 04 дні. Призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивачці здійснено згідно до вимог чинного законодавства.
Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивачка - ОСОБА_1 Указом Президента України від 11.11.2002 № 1001/2002 призначена строком на п`ять років на посаду судді Шевченківською районного суду м. Запоріжжя.
Постановою Верховної Ради України від 30.10.2008 №625-VІ ОСОБА_1 обрано суддею Шевченківського районного суду м. Запоріжжя безстроково.
Рішенням Вищої ради правосуддя від 16.09.2021 №1999/0/15-21 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя у зв`язку з поданням заяви про відставку» позивачку звільнено з посади судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя у зв`язку з поданням заяви про відставку.
Наказом Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 вересня 2021 року №10-К «Про відрахування судді ОСОБА_1 зі складу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя» позивачку відраховано зі складу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя 20.09.2020 у зв`язку із звільненням з посади судді. 
21.09.2021 ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду  в Запорізькій області із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду  в Запорізькій області  від 23.09.2021 №923020845697 ОСОБА_1 призначено з 21.09.2021 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 50% заробітної плані (суддівської винагороди судді) та виходячи зі стажу роботи безпосередньо на посаді судді - 18 років           10 місяців 04 дні.
29.09.2021 ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду  в Запорізькій області із заявою, в якій просила зарахувати до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, крім стажу роботи безпосередньо на посаді судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя, половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі - Харківському юридичному інституті ім. Ф.Н. Дзержинського (з 01.09.1979 по 01.07.1983), що становить 1 рік 11 місяців, а також 3 роки зі стажу роботи адвокатом в період з 01.08.1983 по 15.11.2002, та здійснити відповідний перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 56 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.
Листом від 11.10.2021 №14596-13887/Ж-02/8-0800/21 Головне управління Пенсійного фонду  в Запорізькій області відмовило у зарахуванні до стажу роботи на посаді судді, крім стажу роботи безпосередньо на посаді судді, половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі та 3 років стажу роботи адвокатом та у здійсненні відповідного перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, оскільки розрахунок здійснено відповідно до закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» з посиланням на статті Закону 116 та 142, абзацу 2 п. 25 розділу XII «Прикінцевих та перехідних положень» цього Закону. 
Не погоджуючись з такою відмовою, позивачка звернулася до суду із цим позовом.
За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позову з огляду на таке.
Основні засади державної політики у сфері організації судової влади та здійснення правосуддя, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд, визначені Законом України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VІІІ.
Згідно з частинами 1, 2 ст. 142 Закону № 1402-VII, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до частини 3 вказаної статті щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
Статтею 137 Закону № 1402-VII встановлено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.
Частиною 6 ст. 69 Закону № 1402-VIII передбачено, що для цілей цього Закону вважається: 1) вищою юридичною освітою - вища юридична освіта ступеня магістра (або прирівняна до неї вища освіта за освітньо-кваліфікаційним рівнем спеціаліста), здобута в Україні, а також вища юридична освіта відповідного ступеня, здобута в іноземних державах та визнана в Україні в установленому законом порядку; 2) стажем професійної діяльності у сфері права - стаж професійної діяльності особи за спеціальністю після здобуття нею вищої юридичної освіти; 3) науковим ступенем - науковий ступінь у сфері права, здобутий у вищому навчальному закладі (університеті, академії чи інституті, крім вищих військових навчальних закладів) чи науковій установі України або аналогічному вищому навчальному закладі чи науковій установі іноземної держави. Науковий ступінь, здобутий у вищому навчальному закладі чи науковій установі іноземної держави, повинен бути визнаний в Україні в установленому законодавством порядку; 4) стажем наукової роботи - стаж професійної діяльності у сфері права на посадах наукових (науково-педагогічних) працівників у вищому навчальному закладі (університеті, академії чи інституті, крім вищих військових навчальних закладів) чи науковій установі України або аналогічному вищому навчальному закладі чи науковій установі іноземної держави.
Згідно абзацу 4 пункту 34 Розділу ХII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VII судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).
Аналогічні положення закріплювались ст. 135 «Стаж роботи судді» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI та пунктом 11 «Перехідних положень» вказаного Закону, в редакції чинній до 28.03.2015, згідно з яким судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.
Відповідно до ч. 4 ст. 64 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI для цілей цієї статті вважається: 1) вищою юридичною освітою - вища юридична освіта, здобута в Україні за освітньо-кваліфікаційним рівнем спеціаліста або магістра, а також вища юридична освіта за відповідним освітньо-кваліфікаційним рівнем, здобута в іноземних державах та визнана в Україні в установленому законом порядку; 2) стажем роботи у галузі права - стаж роботи особи за спеціальністю після здобуття нею вищої юридичної освіти за освітньо-кваліфікаційним рівнем не нижче спеціаліста.
До набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI зазначені правовідносини регулювались Законом України від 15.12.1992 № 2862-ХІІ «Про статус суддів»
Абзацом 2 ч. 4 ст. 43 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 № 2862-ХІІ встановлювалось, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.
Також, відповідно до абзацу 2 ст. 1 Указу Президента України від 10.07.1995 № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів», в редакції чинній на момент призначення позивача на посаду судді, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.
Згідно з пунктом 3-1 Постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.
Таким чином передбачено право зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання судді, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу, а також часу роботи на посаді, безпосередньо пов`язаній з керівництвом та контролем за діяльністю судів у підвідомчому Міністерству юстиції України органі.
Оскільки стаж роботи позивачки на посаді судді становив більше 10 років, до стажу роботи, який дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання судді, враховується також половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах.
Таким чином, законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом № 2453-VI, було передбачено право судді на зарахування до стажу, яке дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, а тому не включення до відповідного стажу роботи позивача на посаді судді, зокрема, половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді є неправомірним.
Вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 19.06.2018 у справі №243/4458/17, від 28.11.2019  у справі №342/119/17,  від 20.04.2021 у справі №344/5707/19, від 31.03.2021 у справі №204/2241/17.
Відтак, судом першої інстанції зроблений правильний висновок, що до загального стажу роботи позивачки, який дає право на відставку і враховується для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання, включається, крім роботи на посаді судді, половина строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі Харківському юридичному інституті ім. Ф.Н.Дзержинського (з 01.09.1979 по 01.07.1983) - 1 рік 11 місяців 00 днів.
Щодо не включення відповідачем при призначенні щомісячного довічного грошового утримання позивачу як судді у відставці до стажу роботи на посаді судді, періоду роботи (професійної діяльності) тривалістю три роки, суд зазначає таке.
Як вбачається з матеріалів справи, до призначення на посаду судді позивач займалась адвокатською діяльністю.
При цьому, робота на посаді адвоката, на день обрання позивача суддею, не визначалася як стаж, що дає право на відставку.
Відповідно до абзацу 2 ч. 4 ст. 43 Закону №2862-XII (в редакції, чинній на час призначення позивача на посаду судді вперше), до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.
Згідно до ст. 137 №1402-VIII (в редакції, чинній з 05.08.2018), до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.
Таким чином, відповідно до статті 137 Закону №1402-VIII (в редакції, чинній з 05.08.2018) до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.
Суд при вирішенні справи враховує постанову Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2019 у справі №9901/805/18, в якій судом зазначено, що ч.2 ст. 137 Закону №1402-VІІІ (у редакції, яка діє з 05 серпня 2018 року) потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагається законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення, оскільки вказана норма закону призвела до покращення правового становища суддів, надавши можливість зараховувати до стажу роботи на посаді судді їхній стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення їх на посаду.
Згідно з ч.1 ст.7 Закону №2862-XII, яка була чинною на час призначення позивачки на посаду судді, на посаду судді може бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший двадцяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж роботи в галузі права не менш як три роки, проживає в Україні не менш як десять років та володіє державною мовою.
Судом встановлено, що позивачка на час зайняття посади судді вперше мала стаж роботи у галузі права не менше 3 років (з 01.08.1983 по 15.11.2002), що підтверджується записами в трудовій книжці (а.с. 43). 
Отже, не включення відповідачем до стажу роботи на посаді судді періоду роботи у галузі права є неправомірним.
Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що до стажу роботи позивачки на посаді судді, який дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, окрім стажу роботи суддею (18 років 10 місяців 04 дні), має бути включено половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі 01 рік 11 місяців та стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді 3 роки, тому відповідач зобов`язаний здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивачки, із врахуванням додатково зарахованого до стажу судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - періоду навчання у вищому юридичному навчальному закладі тривалістю 01 рік 11 місяців 00 днів та періоду роботи (професійної діяльності) тривалістю три роки, вимога щодо якого визначена законом, чинним на час призначення позивачки на посаду судді вперше, та надає право для призначення на посаду судді.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Передбачені ст. 317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 
                                                      ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду  в Запорізькій області залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 травня 2022 року у справі № 280/12398/21 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України. 
   
Головуючий - суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко