Номер провадження: 22-ц/813/4044/22 
Справа № 522/14900/19
Головуючий у першій інстанції Бондар В. Я.
Доповідач Заїкін А. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2022 року                                                                 м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 522/14900/10
Номер апеляційного провадження: 22-ц/813/4044/22

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
- головуючого судді – Заїкіна А.П. (суддя – доповідач),
- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,
за участю секретаря судового засідання – Дубрянської Н.О.,

учасники справи: 
- позивач – ОСОБА_1 ,  
- відповідачі – 1) ОСОБА_2 , 2) ОСОБА_3 , 3) ОСОБА_4 , 4) Товариство з обмеженою відповідальністю «Тур-Сервіс-Одеса», 5) ОСОБА_5 , 
- треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору – 1) Державний реєстратор Комунального підприємства «Департамент державної реєстрації» Вальваков Дмитро Гаріальдович, 2) ОСОБА_6 , 3) ОСОБА_7 , 4) ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Тур-Сервіс-Одеса», ОСОБА_5 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору – Державний реєстратор Комунального підприємства «Департамент державної реєстрації» Вальваков Дмитро Гаріальдович, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , про скасування рішень про державну реєстрацію прав, припинення права власності та витребування майна, за апеляційною скаргою адвоката Голотової Маріани Миколаївни, діючої від імені ОСОБА_5 , на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси, ухвалене у складі судді Бондара В.Я. 24 червня 2021 року, повний текст рішення складений 01 липня 2021 року, 
встановив:

2. Описова частина
2.1 Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним неодноразово уточненим позовом, в якому остаточно просить: 
1)скасувати: 1.1) рішення державного реєстратора Шевченка Максима Олександровича № 47117821 від 30.05.2019 року, на підставі якого внесено запис про право власності на квартиру за адресою - АДРЕСА_1 за ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 (номер записів: 31783180, 31783082, 31783165); 1.2) рішення державного реєстратора Вальвакова Дмитра Гаріальдовича № 48092413 від 05.08.2019 року, на підставі якого внесено запис про право власності на квартиру за адресою - АДРЕСА_1 за Обслуговуючим кооперативом «Ріал-К» (номер запису 32682960); 1.3) рішення державного реєстратора Вальвакова Дмитра Гаріальдовича № 48121105 від 06.08.2019 року, на підставі якого внесено запис про право власності на Ѕ частку квартири за адресою - АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 (номер запису 32709411); 1.4) рішення державного реєстратора Вальвакова Дмитра Гаріальдовича № 48096514 від 05.08.2019 року, на підставі якого внесено запис про право власності на Ѕ частку квартири за адресою - АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 (номер запису 32686707); 1.5) рішення державного реєстратора Вальвакова Дмитра Гаріальдовича № 48120333 від 06.08.2019 року, на підставі якого внесено запис про право власності на квартиру за адресою - АДРЕСА_1 за Обслуговуючим кооперативом «Ріал-К» (номер запису 32708705); 1.6) рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Омарової Віолетти Султаналіївни № 51519427 від 07.03.2020 року, на підставі якого внесено запис про право власності на квартиру за адресою - АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 (номер запису: 35846656); 1.7) рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Косюк Олени Петрівни № 53456331 від 04.08.2020 року, на підставі якого внесено запис про поділ об`єкту нерухомого майна, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 ; 1.8) рішення державного реєстратора Юридичного департаменту Одеської міської ради Гаврющенко Ольги Володимирівни № 53444313 від 04.08.2020 року про погашення права власності на квартиру, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 , в результаті об`єднання об`єктів нерухомого майна; 1.9) рішення державного реєстратора Юридичного департаменту Одеської міської ради Коломаченко Катерини Андріївни № 53445226 від 04.08.2020 року про закриття розділу про об`єкт нерухомого майна, а саме - квартири, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 ; 1.10) рішення державного реєстратора Юридичного департаменту Одеської міської ради Коломаченко Катерини Андріївни № 53444818 від 04.08.2020 року про об`єднання об`єктів нерухомого майна; 1.11) рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Косюк Олени Петрівни № 53456289 від 04.08.2020 року, на підставі якого внесено запис про право власності на квартиру за адресою - АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 (номер запису: 37620964); 1.12) рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Дімітрової Тетяни Андріївни № 55933943 від 24.12.2021 року, на підставі якого внесено запис про право власності на квартиру за адресою - АДРЕСА_1 за ТОВ «ТУР-СЕРВІС-ОДЕСА» (номер запису: 39920230); 1.13) рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Дімітрової Тетяни Андріївни № 56298091 від 25.01.2021 року, на підставі якого внесено запис про право власності на квартиру за адресою - АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 (номер запису: 40254472); 1.14) рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Омарової Віолетти Султаналіївни № 51519132 від 07.03.2020 року, на підставі якого внесено запис про право власності на стояночне місце № НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою - АДРЕСА_2 , за ОСОБА_4 (номер запису: 35846354); 1.15) рішення державного реєстратора Вальвакова Дмитра Гаріальдовича № 48146695 від 08.08.2009 року, на підставі якого внесено запис про право власності на стояночне місце № НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою - АДРЕСА_2 , за ОСОБА_3 (номер запису 32733318); 1.16) рішення державного реєстратора Вальвакова Дмитра Гаріальдовича № 48121514 від 06.08.2019 року, на підставі якого внесено запис про право власності на стояночне місце № НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою - АДРЕСА_2 , за Обслуговуючим кооперативом «РІАЛ-К» (номер запису 32709771); 1.17) рішення державного реєстратора Шевченка Максима Олександровича № 47117291 від 30.05.2019 року, на підставі якого внесено запис про право власності на стояночне місце № НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою - АДРЕСА_2 , за ОСОБА_7 (номер запису: 31782519). 
2) припинити право власності: 2.1) ОСОБА_4 на стояночне місце АДРЕСА_3 ; 2.2.) ОСОБА_5 на квартиру за адресою - АДРЕСА_1 (раніше – квартира АДРЕСА_4 ); 
3) витребувати з незаконного володіння: 3.1) ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 стояночне місце АДРЕСА_3 ; 3.2) ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 квартиру за адресою - АДРЕСА_1 .
ОСОБА_1 обґрунтовує свої вимоги тим, що за укладеним 01.06.2013 року договором позики він передав ОСОБА_9 в займи кошти у розмірі – 800 000 доларів США. 
05.07.2013 року ОСОБА_9 придбав у ОСОБА_7 , ОСОБА_6 стояночне місце  АДРЕСА_3  (далі – Стояночне місце). 31.07.2013 року ОСОБА_9 придбав у ОСОБА_7 , ОСОБА_6 квартиру  АДРЕСА_5 (далі – Квартира). 
В забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним договором позики, за укладеним 21.07.2017 року договором іпотеки, реєстраційний № 835, ОСОБА_9 передав йому в іпотеку вищевказану квартиру, а за укладеним 27.07.2017 року договором іпотеки, реєстраційний № 850, ОСОБА_9 передав йому в іпотеку вищевказане стояночне місце. 18.09.2017 року ОСОБА_1 звернув стягнення на спірні квартиру та стояночне місце, зареєструвавши за собою право власності на спірні квартиру та стояночне місце. З цього часу вказане майно він нікому не відчужував.
13.08.2019 року невідомі йому особи увірвалися до належної йому квартири і повідомили, що квартира належить іншій особі, вимагали від нього виселитися з квартири.
З Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 дізнався, що: 1) право власності на належну йому квартиру зареєстровано по Ѕ частці за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , на підставі актів приймання-передачі нерухомого майна №№ 1266, 1267 від 06.08.2019 року та № 1252, 1253 від 05.08.2019 року, виданого Обслуговуючим кооперативом «Ріал-К», зареєстрованого приватним нотаріусом Дімітровою Т.А.; 2) право власності на належне йому стояночне місце 07.08.2019 року зареєстровано за ОСОБА_3 , на підставі акта приймання-передачі нерухомого майна, виданого Обслуговуючим кооперативом «Ріал-К», зареєстрованого приватним нотаріусом Дімітровою Т.А..
Він не вчиняв жодних дій щодо продажу чи інших дій, спрямованих на відчуження належного йому вищевказаного нерухомого майна у власність іншим особам, передання його до статутного капіталу ОК «Ріал-К».
Позивач зазначає, що спірна квартира та стояночне місце передавалися до статутного капіталу ОК «Ріал-К» його членами - ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на підставі протоколу загальних зборів вказаного кооперативу № 19 від 02.08.2019 року. При цьому, квартира начебто належала вказаним особам на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15.01.2018 року про визнання недійсними Договору купівлі-продажу спірного стояночного місця, укладеного 05.07.2013 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , та Договору купівлі-продажу спірної квартири, укладеного 31.07.2013 року між ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .. Однак, вказане рішення станом на 02.08.2019 року не набрало законної сили, оскільки переглядалося Одеським апеляційним судом, який ухвалив відповідну постанову тільки – 17.12.2019 року. 
У послідуючому ОК «Ріал-К» за окремими актами прийому-передачі передав у власність спірну квартиру ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , кожному по Ѕ частині, а спірне стояночне місце – ОСОБА_10 .. 
Відтак вважає, що реєстрація права власності на квартиру за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , по Ѕ частці за кожним, та реєстрація права власності на стояночне місце за ОСОБА_3 проведені незаконно та повинні бути скасовані. 
31 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до поліції із заявою про вчинення проти нього кримінального правопорушення, яке полягає у протиправних діях із позбавлення його права власності на квартиру та стояночне місце. Були внесені відомості до ЄРДР за №12019160500004752 від 31.08.2029 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
16 вересня 2019 року в рамках кримінального провадження за № 12019160500004752 слідчим суддею Приморського районного суду м. Одеси по справі № 522/15203/19, на підставі клопотання СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області Землянова А.І., винесено ухвалу, згідно якої накладено арешт на спірні квартиру та стояночне місце, заборонивши будь-яке відчуження вказаного майна.
04 березня 2020 року слідчим суддею Приморського районного суду м. Одеси винесено ухвалу про скасування арешту зі спірних квартири та стояночного місця, накладеного на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 16.09.2019 року.
У подальшому Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Омаровою Віолетою Султаналіївною були посвідчені договори: 1) купівлі-продажу спірної квартири, укладений між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (як продавцями) та ОСОБА_4 (як покупцем), зареєстрований в реєстрі за № 22074; 2) купівлі-продажу спірного стояночного місця, укладений між ОСОБА_3 (як продавцем) та ОСОБА_4 (як покупцем), зареєстрований в реєстрі за № 2209.
Позивач вважає, що оскільки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не були законними власниками нерухомого майна, а саме вказаної квартири та стояночного місця, то вони і не мали права укладати вищевказані договори купівлі-продажу та відчужувати дане нерухоме майно.
Позивач посилається на те, що зазначений арешт з нерухомого майна 04.03.2020 року було знято на підставі тверджень заявника про закриття кримінального провадження № 12019160500004752, однак постанова про закриття кримінального провадження № 12019160500004752 від 24.02.2020 року, на підставі якої було знято арешт з нерухомого майна, скасована постановою Одеської місцевої прокуратури № 3 від 29.02.2020 року, а наступну постанову про закриття кримінального провадження винесено тільки 10.03.2020 року. До того ж саме клопотання про скасування арешту майна, накладеного в рамках кримінального провадження № 12019160500004752, було подано до суду тільки 02.03.2020 року, тобто вже після скасування постанови про закриття кримінального провадження. Ці обставини, як на думку позивача, свідчать про незаконність зняття арешту зі спірного майна, саме з метою продажу квартири та стояночного місця. Продавці – ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та покупець – ОСОБА_4 діяли у змові та мали на меті унеможливити повернення нерухомого майна у власність ОСОБА_1 ..
У листопаді 2020 року ОСОБА_4 стає засновником ТОВ «ОДЕСА-ТУР-СЕРВІС» та вносить до статутного капіталу вказаного товариства спірну квартиру, не дивлячись на наявність ухвали про арешт майна. 24.12.2020 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дімітровою Т.А. було посвідченого акти приймання-передачі нерухомого майна від 23.11.2020 року №№ 2931, 2932 між ОСОБА_4 та ТОВ «ОДЕСА-ТУР-СЕРВІС», та зареєстровано право власності на спірну квартиру за ТОВ «ОДЕСА-ТУР-СЕРВІС».
21.01.2021 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дімітровою Т.А. було посвідчено, реєстрові №№ 6,7, акти приймання-передачі нерухомого майна від 21.01.2021 року, за яким ТОВ «ОДЕСА-ТУР-СЕРВІС» передала спірну квартиру у власність ОСОБА_5 .. 
ОСОБА_1 вважає, що вказані дії свідчать про прямий намір відповідачів уникнути відповідальності, ускладнити або унеможливити поновлення його прав. Відтак, позивач вважає, що реєстрація права власності на квартиру за ОСОБА_5 та реєстрація права власності на стояночне місце за ОСОБА_4 проведені незаконно та повинні бути скасовані з витребуванням спірного майна на користь ОСОБА_1 (Т.1, а. с. 3 - 6, Т. 2, а. с. 63 – 39, 204 – 212 зворотна сторона, Т. 3, а. с. 186 – 191, Т. 4, а. с. 129 – 138).

2.2 Позиція відповідачів в суді першої інстанції

Відповідачі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ТОВ «Тур-Сервіс-Одеса», ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – Державний реєстратор Комунального підприємства «Департамент державної реєстрації» Вальваков Д.Г., не скористались правом надання відзиву, пояснень на позовну заяву. Відзиви, пояснення на позов до суду першої інстанції не надійшли.

2.3 Короткий зміст рішення суду першої інстанції, мотивування його висновків

Заочним рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 24 червня 2021 року задоволено повністю вищевказаний позов ОСОБА_1 ..
Скасовано наступні рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, а саме:
- рішення державного реєстратора Шевченко Максима Олександровича № 47117821 від 30.05.2019 року, на підставі якого внесено запис про право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 (номер записів: 31783180, 31783082, НОМЕР_2 );
- рішення державного реєстратора Вальвакова Дмитра Гаріальдовича № 48092413 від 05.08.2019 року, на підставі якого внесено запис про право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за Обслуговуючим кооперативом «Ріал-К» (номер запису 32682960);
- рішення державного реєстратора Вальвакова Дмитра Гаріальдовича № 48121105 від 06.08.2019 року, на підставі якого внесено запис про право власності на Ѕ частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 (номер запису 32709411);
- рішення державного реєстратора Вальвакова Дмитра Гаріальдовича № 48096514 від 05.08.2019 року, на підставі якого внесено запис про право власності на Ѕ частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 (номер запису 32686707);
- рішення державного реєстратора Вальвакова Дмитра Гаріальдовича № 48120333 від 06.08.2019 року, на підставі якого внесено запис про право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за Обслуговуючим кооперативом «Ріал-К» (номер запису 32708705)
- рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Омарової Віолетти Султаналіївни № 51519427 від 07.03.2020 року, на підставі якого внесено запис про право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 (номер запису: 35846656);
- рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Косюк Олени Петрівни № 53456331 від 04.08.2020 року, на підставі якого внесено запис про поділ об`єкту нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;
- рішення державного реєстратора Юридичного департаменту Одеської міської ради Гаврющенко Ольги Володимирівни № 53444313 від 04.08.2020 року про погашення права власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в результаті об`єднання об`єктів нерухомого майна;
- рішення державного реєстратора Юридичного департаменту Одеської міської ради Коломаченко Катерини Андріївни № 53445226 від 04.08.2020 року про закриття розділу про об`єкт нерухомого майна, а саме квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;
- рішення державного реєстратора Юридичного департаменту Одеської міської ради Коломаченко Катерини Андріївни № 53444818 від 04.08.2020 року про об`єднання об`єктів нерухомого майна.
- рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Косюк Олени Петрівни № 53456289 від 04.08.2020 року, на підставі якого внесено запис про право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 (номер запису: 37620964);
- рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Дімітрової Тетяни Андріївни № 55933943 від 24.12.2021 року, на підставі якого внесено запис про право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за ТОВ «ТУР-СЕРВІС-ОДЕСА» (номер запису: 39920230);
- рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Дімітрової Тетяни Андріївни № 56298091 від 25.01.2021 року, на підставі якого внесено запис про право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 (номер запису: 40254472);
- рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Омарової Віолетти Султаналіївни № 51519132 від 07.03.2020 року, на підставі якого внесено запис про право власності на стояночне місце № НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , за ОСОБА_4 (номер запису: 35846354);
- рішення державного реєстратора Вальвакова Дмитра Гаріальдовича № 48146695 від 08.08.2009 року, на підставі якого внесено запис про право власності на стояночне місце № НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , за ОСОБА_3 (номер запису 32733318);
- рішення державного реєстратора Вальвакова Дмитра Гаріальдовича № 48121514 від 06.08.2019 року, на підставі якого внесено запис про право власності на стояночне місце № НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , за Обслуговуючим кооперативом «РІАЛ-К» (номер запису 32709771);
- рішення державного реєстратора Шевченко Максима Олександровича № 47117291 від 30.05.2019 року, на підставі якого внесено запис про право власності на стояночне місце № НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , за ОСОБА_7 (номер запису: 31782519).
Припинено право власності ОСОБА_4 на стояночне місце № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_3 .
Припинено право власності ОСОБА_5 на квартиру за адресою: АДРЕСА_6 ).
Витребувано з незаконного володіння ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 стояночне місце АДРЕСА_7 .
Витребувано з незаконного володіння ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що у зв`язку із невиконанням ОСОБА_9 своїх зобов`язань за договором позики, забезпечених іпотекою, ОСОБА_1 18.09.2017 року зареєстрував за собою право власності на спірні квартиру та стояночне місце, в порядку звернення стягнення на іпотечне майно за Іпотечними договорами від 21.07.2017 року та 27.07.2017 року. 
ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 передали спірне майно до статутного капіталу ОК «Ріал-К» на підставі рішення Приморського районного суду від 15.01.2018 року про визнання недійсним договорів купівлі-продажу спірних квартири та стояночного місця, за якими  ОСОБА_9  набув право власності на вказане майно. Разом з тим, вказане рішення судуне могло бути підставою для вчинення вказаних дій, оскільки воно не набуло законної сили та знаходилося на перегляді в апеляційному суді. 17.12.2019 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15.01.2018 рокубуло скасовано апеляційним судом. Тому, передача ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 спірних квартири та стояночного місця до статутного капіталу ОК «Ріал-К» є незаконними. 
Таким чином, незаконними є і послідуючі дії з роз`єднання та об`єднання квартири з присвоєнням іншого номеру, відчуження спірних квартири та стояночного місця, оскільки ні ОСОБА_3 , ні ОСОБА_2 , ні ТОВ «ТУР-СЕРВІС-ОДЕСА», ні ОСОБА_4 не були законними власниками спірного майна. За вказаних обставин ОСОБА_1 має право витребування спірної квартири від ОСОБА_5 , спірного стояночного місця від ОСОБА_4 (Т. 4, а. с. 230 - 241).
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 02.08.2021 року (Т. 5, а. с. 73, 75 – 78), залишено без задоволення заяву адвоката Голотової М.М., діючої від імені ОСОБА_5 , від 26.07.2021 року (Т. 5, а. с. 1 – 14) про перегляд заочного рішення Приморського районного суду міста Одеси від 24 червня 2021 року.

2.4 Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Адвокат Голотова М.М., діюча від імені ОСОБА_5 , в апеляційній скарзі просить скасувати заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 червня 2021 року. Ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 ..

2.5 Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що заочне рішення ухвалено судом першої інстанції при невідповідності висновків, викладених в рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.
Апелянт вказує на те, що: 1) суд розглянув справу за відсутності ОСОБА_5 , яка не сповіщалися належним чином про судове засідання. Наявні у справі відомості про направлення судової повістки не містять відомостей про їх вручення. Оскільки вона не була освідомлена про розгляд справи, вона не моніторила сайт судової влади з приводу наявності ухвали про відкриття провадження у справі, тощо; 2) суд прийняв уточнені позовні вимоги без сплати судового збору, не залишивши їх без руху для сплати судового збору; 3) суд послався на те, що на момент передачі спірного майна до статутного капіталу ОК «Ріал-К» рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15.01.2018 року про визнання недійсними договорів купівлі-продажу спірного майна не набуло законної сили та було скасовано постановою Одеського апеляційного суду від 17.12.2019 року. Разом з тим, не взято до уваги, що постановою Верховного Суду від 16.06.2021 року змінено мотивувальну частину постанови апеляційного суду. Верховним Судом встановлено, що ОСОБА_9 не був власником спірного майна, тому не мав права передавати його у заставу ОСОБА_1 , а у останнього не виникло право власності на спірне майно (Т. 5, а. с. 88 - 101).

2.6 Узагальнені доводи відповідачів, третіх осіб в апеляційному суді

Відповідачі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ТОВ «Тур-Сервіс-Одеса», ОСОБА_5 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору – Державний реєстратор Комунального підприємства «Департамент державної реєстрації» Вальваков Д.Г. та залучені апеляційним судом - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 відзивів, пояснень на апеляційну скаргу не надали.
Адвокат Татар В.Г., діюча від імені третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_6 , у письмових поясненнях вважає необхідним заочне рішення Приморського районного суду м. Одесі від 24 червня 2021 року скасувати. Ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.
Представник третьої особи посилається на те, що заочне рішення було ухвалено судом першої інстанції при невідповідності висновків, викладених в рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.
Адвокат Татар В.Г. вказує на те, що: 1) на час подання позову по даній справі (30.08.2019 р.)  ОСОБА_1  було відомо, що рішенням Приморського районного суду 15.01.2018 р. було визнано недійсним укладений 05.07.2013 року між  ОСОБА_7  і ОСОБА_9  договір купівлі-продажу спірного стояночного місця та укладений 31.07.2013 року між  ОСОБА_7 ,  ОСОБА_6 ,  ОСОБА_8  і ОСОБА_9  договір купівлі-продажу спірної квартири. Повернуто ОСОБА_7  право власності на спірне стояночне місце, а ОСОБА_7 ,  ОСОБА_6 ,  ОСОБА_8  – право власності на спірну квартиру. Таким чином, помилковим є висновок суду першої інстанції про належність  ОСОБА_1  права власності на спірну квартиру та спірне стояночне місце; 2) на час ухвалення заочного рішення по даній справі (24.06.2021 р.) суду першої інстанції достеменно було відомо, що постановою Верховного Суду від 16.06.2021 р. (була внесена у ЄДРСР 20.06.2021 р.) було змінено тільки мотивувальну частину постанову Одеського апеляційного суду від 17.12.2019 року. Таким чином, вирішуючи питання про скасування рішення державного реєстратора Шевченка М.О. №47117821 від 30.05.2019 року, на підставі якого внесено запис про право власності на спірну квартиру за  ОСОБА_6 ,  ОСОБА_8 ,  ОСОБА_7 , суд не повідомив останніх про наявність спору про їх право власності на спірне майно, чим лишив їх права на захист, суттєво порушив норми процесуального права, яке є підставою для скасування рішення суду; 3) суду необхідно було дослідити обставини перебування спірного майна у володінні позивача, на визначених законом підставах, та який на момент подання позову не є власником спірного майна; 4) за відсутності реєстрації права власності на спірне майно за відповідачем рішення суду про задоволення віндикаційного позову не є підставою для державної реєстрації права власності за позивачем. Тому, позовна вимога позивача про скасування державної реєстрації права власності відповідача суперечить позовній вимозі про витребування нерухомого майна (Т. 6, а. а. 50 – 62).

2.7 Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 17.09.2021 року апеляційну скаргу адвоката Голотової М.М., діючої від імені ОСОБА_5 , на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 червня 2021 року залишено без руху (Т. 5, а. с. 115 – 115 зворотна сторона). 
На виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху апелянтом подано до суду заяву, якою усунуто зазначені в ухвалі недоліки (Т. 5, а. с. 120 - 122).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від  13.10.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою адвоката Голотової М.М., діючої від імені ОСОБА_5 , на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 червня 2021 року (Т.5, а. с. 123 – 123 зворотна сторона).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від  13.10.2021 року призначено апеляційну скаргу до розгляду у приміщенні Одеського апеляційного суду (Т. 5, а. с. 124).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 23.06.2022 року залучено до участі у справі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору (Т. 6, а. с. 10 – 16 зворотна сторона). 
09.08.2022 року до апеляційного суду надійшли письмові пояснення адвоката Татар В.Г., діючої від імені ОСОБА_6 (Т. 6, а. а. 50 – 62). 
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 26.09.2022 року задоволено клопотання адвоката Хаджи І.Д., діючої від імені ОСОБА_1 , про участь у судовому засіданні, яке призначене на 29.09.2022 року, в режимі відеоконференції поза межами приміщенням суду з використанням власних технічних засобів.
Адвокат Наверіані О.В., діюча від імені ОСОБА_5 , прийнявши участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, підтримала викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги.
Адвокат Хаджи І.Д., діюча від імені ОСОБА_1 , прийнявши участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, заперечувала проти задоволення апеляційної скарги. Посилалась на законність та обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції.
Адвокат Татар В.Г., діюча від імені ОСОБА_6 , у судовому засіданні вважала необхідним апеляційну скаргу задовольнити. Підтримала доводи та вимоги, які викладені у письмових поясненнях на апеляційну скаргу. 
Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися. Участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції не взяли. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. 
Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.
Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, багаторазове призначення прави до розгляду, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, викладення правової позиції деяких учасників справи у заявах по суті справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її інших учасників.

3. Мотивувальна частина
3.1 Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та пояснень на неї, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката Голотової М.М., діючої від імені ОСОБА_5 , підлягає частковому задоволенню.

3.2 Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій та неоспорені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин 

01 червня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_9 було укладено договір позики, згідно якого позивач передав ОСОБА_9 у власність грошові кошти у сумі - 6 394 400,00 грн. (шість мільйонів триста дев`яносто чотири тисячі чотириста гривень 00 коп.), що еквівалентно - 800 000 (вісімсот тисяч) доларів 00 центів США (Т. 1, а. с. 11 – 11 зворотна сторона).
Згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 05 липня 2013 року ОСОБА_9 придбав у ОСОБА_7 стояночне місце АДРЕСА_8 (далі – Стояночне місце) (Т. 2, а. с. 85 – 86 зворотна сторона).
Згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 31 липня 2013 року ОСОБА_9 придбав у ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 квартиру АДРЕСА_5 (далі – Квартира) (Т. 1, а. с. 9 – 10 зворотна сторона).
У забезпечення виконання свого зобов`язання щодо повернення коштів за вищевказаним договором позики з ОСОБА_1 , 21.07.2017 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки,  посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Савченко С.В., реєстровий № 835 (Т. 1, а. с. 12 – 14 зворотна сторона).
За умовами даного договору іпотеки в забезпечення виконання зобов`язання за договором позики від 01.06.2013 року ОСОБА_9 надає в іпотеку нерухоме майно, а саме - квартиру під АДРЕСА_5 .
Відповідно до п. 2.1.7.1 договору іпотеки від 21.07.2017 року, з метою задоволення своїх вимог Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання термінів виконання якого-небудь із зобов`язань, передбаченого договором позики, вони не будуть виконані.
27.07.2019 року, в забезпечення виконання ОСОБА_9 свого зобов`язання щодо повернення коштів за договором позики, між останнім та ОСОБА_1 укладено ще один договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Савченко С.В., реєстровий № 850, за умовами якого в іпотеку передано належне ОСОБА_9 стояночне місце АДРЕСА_7 (Т. 1, а. с. 15 – 17 зворотна сторона).
Відповідно до п. 2.1.7.1 договору іпотеки № 850 від 21.07.2017 року, з метою задоволення своїх вимог Іпотекодержатель має право  звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання термінів виконання якого-небудь із зобов`язань, передбаченого договором позики, вони не будуть виконані.
18.09.2017 року ОСОБА_1 , на підставі вищезазначених договорів іпотеки, зареєстрував своє право власності на  квартиру за адресою - АДРЕСА_1 (номер запису 22470592) та на стояночне місце № НОМЕР_1 за адресою - АДРЕСА_3 (номер запису 22472745), в порядку звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі договору іпотеки від 21.07.2017 року, реєстровий № 835, та договору іпотеки від 27.07.2017 року, реєстровий № 850 (Т. 1, а. с. 18, 19).
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15.01.2018 року задоволено частково позов  ОСОБА_11 ,  ОСОБА_6 ,  ОСОБА_8 до  ОСОБА_9 , за участю третьої особи:  ОСОБА_12 , про визнання договорів недійсними та зобов`язання вчинити певні дії.  
Визнано недійсним Договір купівлі-продажу стояночного місця № 82, загальною площею - 18,0 кв. м., що знаходиться за адресою - АДРЕСА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Деордієвою І.В., зареєстрований в реєстрі за № 3113, укладений між ОСОБА_7 і ОСОБА_9 05 липня 2013 р., та повернуто ОСОБА_7 право власності на стояночне місце № НОМЕР_1 .
Визнано недійсним Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського нотаріального округу Деордієвою І.В., зареєстрований в реєстрі за № 3664, укладений між ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 і ОСОБА_9 31 липня 2013р., та повернуто позивачам право власності на вказану квартиру.
Встановлено порядок виконання вказаного рішення суду, згідно з яким це рішення є підставою для реєстрації: - стояночного місця № НОМЕР_1 , загальною площею - 18,0 кв. м., що знаходиться за адресою - АДРЕСА_3 , за ОСОБА_7 ; - квартири АДРЕСА_5 , за ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 .
Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 04 квітня 2018 року поновлено ОСОБА_9 строк апеляційного оскарження рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15.01.2018 року. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_9 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 січня 2018 року. Зупинено дію рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 січня 2018 року.
Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 23 квітня 2018 року вищевказану справу призначено до розгляду апеляційним судом.
На підставі рішення державного реєстратора Шевченка Максима Олександровича № 47117821 від 30 травня 2019 року, тобто коли було зупинено дію рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 січня 2018 року та відбувався апеляційний перегляд рішення суду першої інстанції (апеляційний суд ухвалив постанову – 17 грудня 2019 року), до державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про право власності на квартиру за адресою - АДРЕСА_1 за ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 (номер записів: 31783180, 31783082, НОМЕР_2 ) (Т. 3, а. с. 60 – 60 зворотна сторона).
Одночасно, на підставі рішення державного реєстратора Шевченка Максима Олександровича № 47117291 від 30 травня 2019 року, тобто коли  було зупинено дію рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 січня 2018 року та відбувався апеляційний перегляд рішення суду першої інстанції (апеляційний суд ухвалив постанову – 17 грудня 2019 року), до державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про право власності на стояночне місце № НОМЕР_1 , за адресою - АДРЕСА_3 за ОСОБА_7 (номер запису: 31782519) (Т. 4, а. с. 199 - 200).
02 серпня 2019 року, тобто коли було зупинено дію рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 січня 2018 року та відбувався апеляційний перегляд рішення суду першої інстанції, загальні збори ОК «Ріал-К» приймають рішення, оформлене протоколом № 19, про прийняття в якості пайового внеску від ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 об`єкта нерухомого майна, а саме - квартири АДРЕСА_5 , яка належить їм на праві власності та зареєстрована у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 123011151101 (Т. 3, а. с. 24). 
Після прийняття вищевказаного рішення ОК «Ріал-К» відбулося реєстрація права власності на спірну квартиру за вказаним кооперативом. Так, на підставі рішення державного реєстратора Вальвакова Дмитра Гаріальдовича № 48092413 від 05 серпня 2019 року, тобто коли було зупинено дію рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 січня 2018 року та відбувався апеляційний перегляд рішення суду першої інстанції (апеляційний суд ухвалив постанову – 17 грудня 2019 року), до державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про право власності на квартиру за адресою - АДРЕСА_1 (номер запису: 32682960) (Т. 3, а. с. 59 – 59 зворотна сторона). Згідно рішення державного реєстратора Вальвакова Дмитра Гаріальдовича № 48120333 від 06 серпня 2019 року до державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про право власності на квартиру за адресою - АДРЕСА_1 (номер запису: 32708705) (Т. 3, а. с. 58 зворотна сторона).
На підставі рішення державного реєстратора Вальвакова Дмитра Гаріальдовича № 48121514 від 06 серпня 2019 року, тобто коли було зупинено дію рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 січня 2018 року та відбувався апеляційний перегляд рішення суду першої інстанції (апеляційний суд ухвалив постанову – 17 грудня 2019 року), до державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про право власності на стояночне місце № НОМЕР_1 , за адресою - АДРЕСА_3 за ОК «Ріал-К» (номер запису: 31782519) (Т. 4, а. с. 199).
Після реєстрації права власності на спірну квартиру за ОК «Ріал-К», на підставі актів про передачу по Ѕ частині квартири, відбулася реєстрація права власності на спірну квартиру за ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Так, згідно рішення державного реєстратора Вальвакова Дмитра Гаріальдовича № 48096514 від 05 серпня 2019 року, тобто коли було зупинено дію рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 січня 2018 року та відбувався апеляційний перегляд рішення суду першої інстанції (апеляційний суд ухвалив постанову – 17 грудня 2019 року), до державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про право власності на Ѕ частину квартиру за адресою - АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 (номер запису: 32686707) (Т. 1, а. с. 119). На підставі рішення державного реєстратора Вальвакова Дмитра Гаріальдовича № 48121105 від 06 серпня 2019 року до державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про право власності на Ѕ частину квартири за адресою - АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 (номер запису: 32709411) (Т. 1, а. с. 118). 
Після реєстрації права власності на спірне стояночне місце за ОК «Ріал-К», на підставі акту про передачу, відбулася реєстрація права власності на спірне стояночне місце за ОСОБА_3 . Так на підставі рішення державного реєстратора Вальвакова Дмитра Гаріальдовича № 48146695 від 08 серпня 2019 року, тобто коли було зупинено дію рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 січня 2018 року та відбувався апеляційний перегляд рішення суду першої інстанції (апеляційний суд ухвалив постанову – 17 грудня 2019 року), до державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про право власності на стояночне місце № НОМЕР_1 , за адресою - АДРЕСА_3 за ОСОБА_13 (номер запису: 32733318) (Т. 3, а. с. 30).
У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до поліції із заявою про вчинення проти нього кримінального правопорушення, яке полягає у протиправних діях із позбавлення його права власності на квартиру за адресою - АДРЕСА_1 та стояночне місце № НОМЕР_1 за адресою - АДРЕСА_3 , у зв`язку з чим, по вказаним фактам було внесено відомості до ЄРДР за №12019160500004752 від 21.08.2029 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
16 вересня 2019 року в рамках даного кримінального провадження за № 12019160500004752 слідчим суддею Приморського районного суду м. Одеси по справі № 522/15203/19, за наслідками розгляду клопотання СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, винесено ухвалу згідно якої накладено арешт на нерухоме майно, а саме - на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та стояночне місце № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_3 заборонивши будь-яке відчуження вказаного майна. 
04 березня 2020 року слідчим суддею Приморського районного суду м. Одеси, справа № 522/1503/19, винесено ухвалу згідно якої скасовано арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 16.09.2019 року, на нерухоме майно, а саме - квартиру, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 та стояночне місце № НОМЕР_1 за адресою - АДРЕСА_3 . За час дії накладеного слідчим суддею арешту будь-яких дій зі спірним майном не відбувалося.
Згідно рішення державного реєстратора – приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Омарової Віолетти Султаналіївни № 51519427 віл 07 березня 2020 року до державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про право власності на квартиру за адресою - АДРЕСА_1 , за ОСОБА_4 (номер запису: 35846656). Підставою внесення цього запису вказаний – Договір купівлі-продажу від 06.03.2020 року (Т. 2, а. с. 225). 
На підставі рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Омарової Віолетти Султаналіївни № 51519132 від 07.03.2020 року до державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про право власності на стояночне місце № НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою - АДРЕСА_2 , за ОСОБА_4 (номер запису: 35846354). Підставою внесення цього запису вказаний – Договір купівлі-продажу від 07.03.2020 року (Т. 2, а. с. 162 зворотна сторона).
08 травня 2020 року в рамках вищевказаного кримінального провадження за № 12019160500004752 слідчим суддею Приморського районного суду м. Одеси по справі № 522/7325/20, за наслідками розгляду клопотання СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області Диженко М.В., винесено ухвалу згідно якої накладено арешт на нерухоме майно, а саме - на квартиру, що знаходиться за адресою -  АДРЕСА_1 , та стояночне місце №  НОМЕР_1  за адресою -  АДРЕСА_3 , заборонивши будь-яке відчуження вказаного майна. 14.05.202 року вказане обтяження (арешт) було зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна (номер запису про обтяження: 36627139) (Т. 2, а. с. 143 – 144, 232 зворотна сторона). Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду від 10.06.2020 року вищевказаний арешт було скасовано, 11.06.2020 року до державного реєстру були внесено запис про припинення обтяження (Т. 2, а. с. 145, 233). За час дії накладеного слідчим суддею арешту будь-яких дій зі спірним майном не відбувалося. 
Згідно рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Косюк Олени Петрівни № 53456331 від 04.08.2020 року до державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про поділ об`єкту нерухомого майна, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 (Т. 2, а. с. 223 зворотна сторона). 
На підставі рішення державного реєстратора Юридичного департаменту Одеської міської ради Гаврющенко Ольги Володимирівни № 53444313 від 04.08.2020 року до державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про погашення права власності на квартиру, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 , в результаті об`єднання об`єктів нерухомого майна (Т. 2, а. с. 224).
Відповідно до рішення державного реєстратора Юридичного департаменту Одеської міської ради Коломаченко Катерини Андріївни № 53445226 від 04.08.2020 року до державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про закриття розділу про об`єкт нерухомого майна, а саме квартири, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 (Т. 2, а. с. 224 зворотна сторона).
Згідно рішення державного реєстратора Юридичного департаменту Одеської міської ради Коломаченко Катерини Андріївни № 53444818 від 04.08.2020 року до державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про об`єднання об`єктів нерухомого майна (Т. 2, а. с. 225)
На підставі рішення державного реєстратора приватного - нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Косюк Олени Петрівни № 53456289 від 04.08.2020 року до державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про право власності на квартиру за адресою - АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 (номер запису: 37620964). Підстава – технічний паспорт, виданий 04.08.2020 року Приватним підприємством «ГЛАВ ІНВЕСТ ГРУП», висновок щодо технічної можливості об`єднання об`єктів нерухомого майна, виданий 04.08.2020 року Приватним підприємством «ГЛАВ ІНВЕСТ ГРУП» (Т. 3, а. с. 222).
Відповідно до рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Дімітрової Тетяни Андріївни № 55933943 від 24.12.2021 року до державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про право власності на квартиру за адресою - АДРЕСА_1 , за ТОВ «ТУР-СЕРВІС-ОДЕСА» (номер запису: 39920230). Підстава – акти приймання-передачі нерухомого майна №№ 2931, 2932 від 23.11.2020 року, протокол від 23.11.2020 року (Т. 4, а. с. 175).
Вбачається, що квартира, яка знаходилася за адресою - АДРЕСА_1 , реєстрація права власності якої за ОСОБА_4 закрита внаслідок об`єднання об`єктів нерухомого майна - 04.08.2020 року, зареєстрований та за ОСОБА_4 04.08.2020 року об`єкт нерухомого майна - квартира, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 , є фактично однією і тією ж квартирою. 
    Згідно рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Дімітрової Тетяни Андріївни № 56298091 від 25.01.2021 року до державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про право власності на квартиру за адресою -  АДРЕСА_1 , за ОСОБА_5  (номер запису: 40254472). Підстава – Акт приймання-передачі нерухомого майна від 21.01.2021 року (Т. 4, а. с. 174).   
Між сторонами виникли правовідносини щодо захисту права власності.

3.3 Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився/не погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права 

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.
Частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).
У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 
Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів частково погоджується з вищевказаними висновками суду першої інстанції. 

3.4 Мотиви прийняття/відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі

Щодо доводів апелянта про її неналежне сповіщення про розгляд справи колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини п`ятої статті 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі у судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. 
Європейський суд з прав людини вказав, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (GUREPKA v. UKRAINE (No. 2), № 38789/04, § 23, ЄСПЛ, від 08 квітня 2010 року).
Право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року).
З матеріалів справи вбачається, що судову повістку про судове засідання, призначене на 24.06.2021 року, ОСОБА_5 отримала – 23.06.2021 року (Т. 4, а. с. 226), тобто з порушенням вищевказаних положень процесуального законодавства. 
Вказані порушення норм процесуального права є підставою для обов`язкового скасування судового рішення і ухвалення нового судового рішення (п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України).
Доводи апелянта про її неналежне сповіщення про розгляд справи є доведеними. Заочне рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.
Щодо розгляду справи по суті колегія суддів зазначає наступне.
Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.
Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський проти Польші» від 22.06.2004р.).
У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).
Крім того, Європейський Суд неодноразово нагадував, що будь-яке втручання у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).
За правилами передбаченими ст. ст. 316, 317, 319, 321, 328, 346, 388 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. 
    Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. 
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. 
Право власності припиняється у разі: 1) відчуження власником свого майна; 2) відмови власника від права власності; 3) припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; 4) знищення майна; 5) викупу пам`яток культурної спадщини; 6) примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; 8) звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника; 9) реквізиції; 10) конфіскації; 11) припинення юридичної особи чи смерті власника; 12) визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави.
Право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом.
Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
Статтями 33, 36, 37 Закону України «Про іпотеку» (в редакції реєстрації за ОСОБА_1  права власності на спірне нерухоме майно) передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.
Сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. 
Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону;
Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.
Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.
За правилами, передбаченими п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 24, ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.
Відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.
У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.
У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.
Відповідно до ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі, зокрема рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. 
У постановах Верховного Суду від 20 серпня 2020 року у справі № 916/2464/19, від 18 листопада 2020 року у справі № 750/5622/19, від 18 листопада 2020 року у справі № 154/883/19, від яких не відступив Верховний Суд у постанові від 03 лютого 2022 року по справі № 295/8285/19-ц (провадження № 61-15579св21), сформульовано висновок про те, що законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", який набрав чинності з 16 січня 2020 року, статтю 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" викладено в новій редакції.
Так, відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 26 вказаного Закону відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).
За змістом наведеної правової норми в чинній редакції на даний час способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є: судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав.
За наявними у справі доказами беззаперечно встановлено, щоОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 звернулися до державного реєстратора для реєстрації за ними спірного майна у той час, коли рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15.01.2018 року, яким були поновлені їх права власності на спірне майно, не набуло законної сили, його дія була зупинена, воно переглядалося Одеським апеляційним судом.
Рішення державного реєстратора Шевченка Максима Олександровича № 47117821 від 30 травня 2019 року, на підставі якого до державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про право власності на квартиру за адресою -  АДРЕСА_1  за ОСОБА_6 ,  ОСОБА_8 ,  ОСОБА_7 , (номер записів: 31783180, 31783082, 31783165), та № 47117291 від 30 травня 2019 року, на підставі якого до державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про право власності на стояночне місце № НОМЕР_1 , за адресою - АДРЕСА_3 за ОСОБА_7 (номер запису: 31782519), були прийняті у той час, коли рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15.01.2018 року, яким були поновлені права власності ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , не набуло законної сили, його дія була зупинена, воно переглядалося Одеським апеляційним судом. 17.12.2019 року Одеський апеляційний суд ухвалив постанову, якою скасував рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15.01.2018 року, а відтак вказане рішення суду першої інстанції не могло бути підставою для реєстрації права власності на спірні квартиру та стояночне місце за будь-якими особами, оскільки судовий акт, який скасовано, не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення, на що вказав Верховний Суд в своїй постанові від 19.06.2019 року № 643/17966/14-ц.
Виходячи з вищевказаних норм закону, колегія суддів вважає, що державний реєстратор Шевченко Максим Олександрович, приймаючи 30 травня 2019 року рішення № 47117821 та № 47117291, на підставі яких до державного реєстру речових прав на нерухоме майно були внесені запис про право власності на квартиру за адресою - АДРЕСА_1 за ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 (номер записів: 31783180, 31783082, НОМЕР_2 ), та запис про право власності на стояночне місце № НОМЕР_1 за адресою - АДРЕСА_3 , за ОСОБА_7 (номер запису: 31782519), не пересвідчився у набранні законної сили рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15.01.2018 року.
Надаючи для реєстрації права власності рішення суду першої інстанції, яке не набрало законної сили, ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 фактично позбавили позивача права володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому нерухомим майном, порушили право власності позивача.
У подальшому, також у період коли рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15.01.2018 року не набуло законної сили, його дія була зупинена, воно переглядалося Одеським апеляційним судом: 1) ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 передають спірне майно до статутного капіталу ОК «Ріал-К». Загальні збори ОК «Ріал-К» приймають рішення, оформлене протоколом № 19 від 02 серпня 2019 року, про прийняття в якості пайового внеску від ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 об`єкта нерухомого майна, а саме - квартири АДРЕСА_5 ; 2) на підставі рішення державного реєстратора Вальвакова Дмитра Гаріальдовича № 48092413 від 05 серпня 2019 року до державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про право власності на квартиру за адресою - АДРЕСА_1 (номер запису: 32682960). Згідно рішення державного реєстратора Вальвакова Дмитра Гаріальдовича № 48120333 від 06 серпня 2019 року до державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про право власності на квартиру за адресою - АДРЕСА_1 (номер запису: 32708705). На підставі рішення державного реєстратора Вальвакова Дмитра Гаріальдовича № 48121514 від 06 серпня 2019 року до державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про право власності на стояночне місце № НОМЕР_1 , за адресою - АДРЕСА_3 за ОК «Ріал-К» (номер запису: 31782519); 3) згідно рішення державного реєстратора Вальвакова Дмитра Гаріальдовича № 48096514 від 05 серпня 2019 року до державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про право власності на Ѕ частину квартиру за адресою - АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 (номер запису: 32686707); 4) на підставі рішення державного реєстратора Вальвакова Дмитра Гаріальдовича № 48121105 від 06 серпня 2019 року до державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про право власності на Ѕ частину квартири за адресою - АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 (номер запису: 32709411); 5) згідно рішення державного реєстратора Вальвакова Дмитра Гаріальдовича № 48146695 від 08 серпня 2019 року до державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про право власності на стояночне місце № НОМЕР_1 , за адресою - АДРЕСА_3 за ОСОБА_13 (номер запису: 32733318).
Відтак, на переконання апеляційного суду рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15.01.2018 року не могло бути підставою для реєстрації права власності на спірну квартиру за ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , та реєстрації права власності на спірне стояночне місце за ОСОБА_7 , а відтак і для здійснення інших послідуючих реєстраційних дій. 
Колегія суддів приймає до уваги також, що іпотечні договори, укладені ОСОБА_1 21.07.2017 року та 27.07.2017 року, в судовому порядку не визнані недійсними. Рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на спірне нерухоме майно, в порядку звернення стягнення на іпотечне майно, не оскаржено у суді.
Верховний Суд у постанові від 12.02.2020 року по справі № 761/17142/15-ц висловив правову позиції, згідно якої: «…відповідно до частини першої статті 388 ЦК України власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. При цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в частині першій статті 388 ЦК.
До вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом (пункт 3 частини першої статті 388 ЦК) відносяться усі випадки, коли майно вибуло з володіння поза волею власника (або законного володільця).
Набувач не може бути визнаний добросовісним, якщо на момент вчинення правочину з набуття майна право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстроване не за відчужувачем або у цьому реєстрі був запис про судовий спір відносно цього майна (обтяження). Водночас запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності відчужувача не є безспірним доказом добросовісності набувача.
Відповідач може бути визнаний добросовісним набувачем за умови, що правочин, за яким він набув у володіння спірне майно, відповідає усім ознакам дійсності правочину, за винятком того, що він вчинений при відсутності у продавця права на відчуження.
Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесеннні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно….».
Відповідний правовий висновок викладений й у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року, справа № 183/1617/16. 
Оскільки ОСОБА_1 є законним власником квартири, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 (раніше квартира АДРЕСА_4 ) та стояночного місця АДРЕСА_7 , відтак він має право на витребування вказаного майна від ОСОБА_5 (квартири АДРЕСА_4 ) та ОСОБА_4 (стояночного місця № 82). Вимоги ОСОБА_1 щодо витребування належного йому майна із власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є доведеними та підлягають задоволенню.
Таким чином, з метою досягнення мети цивільного судочинства, передбаченої ст. 2 ЦПК України, а саме - ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, апеляційний суд вважає за необхідне: 1) скасувати відповідні рішення державних реєстраторів, на підставі яких внесені записи про право власності на спірне майно за іншими особами; 2) припинити право власності ОСОБА_4 на стояночне місце № НОМЕР_1 за адресою - АДРЕСА_3 та витребувати це майно з її незаконного володіння на користь ОСОБА_1 ; 3) припинити право власності ОСОБА_5 на квартиру за адресою - АДРЕСА_1 (раніше – квартира АДРЕСА_4 ) та витребувати це майно з її незаконного володіння на користь ОСОБА_1 ..
Доводи апелянта про те, що суд прийняв уточнені позовні вимоги без сплати судового збору, не залишивши їх без руху для сплати судового збору не є підставою для зміни, скасування заочного рішення суду першої інстанції. 
Доводи апелянта про те, що на час передання спірного майна до статутного капіталу ОК «Ріал-К» рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15.01.2018 року не набуло законної сили, оскільки постановою Верховного Суду від 16.06.2021 року змінено мотивувальну частину постанови Одеського апеляційного суду від 17.12.2019 року та зазначено, що ОСОБА_9 не був власником спірного майна, тому не мав права передавати його у заставу ОСОБА_1 , а у останнього не виникло право власності на спірне майно колегія суддів відхиляє, оскільки вказане не відповідає дійсності, апелянт невірно тлумачить зміст постанови касаційного суду.
Верховний Суд у вищевказаній постанові погодився з висновками апеляційного суду про неможливість застосування реституції, оскільки спірне майно не належить ОСОБА_9 .. Зокрема Верховний Суд зазначив: «...вимоги ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 про повернення нерухомого майна, а саме паркувального місця, квартири … не підлягають задоволенню, оскільки визнання недійсними договорів, які насправді мали на увазі укласти сторони, не тягне за собою наслідків у вигляді реституції. Застосування наслідків недійсності вказаних правочинів відбувається у інший спосіб захисту.
Суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відмову ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 у задоволенні вимог про повернення майна, зокрема паркувального місця та квартири, помилившись в зазначенні підстав відмови, однак такі підстави відмови в цій частині вимог на правильність результату вирішення позову не вплинули, тому постанову апеляційного суду в частині вирішення цих позовних вимог слід змінити, виклавши мотиви її відмови в цій частині в редакції цієї постанови…».
Колегія суддів приймає до уваги, що відповідне рішення суду, на що звертав увагу Верховний Суд, відсутнє. 
Доводи представника третьої особи - адвоката Татар В.Г.: 1) про те, що на час подання позову по даній справі ОСОБА_1 було відомо, що право власності на спірне стояночне місце повернуто ОСОБА_7 , а право власності на спірну квартиру повернуто ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 колегія суддів відхиляє, виходячи зі змісту постанови Верховного Суду, про що було вказано вище, та встановлених обставин щодо реєстрації права власності за відповідачами у той час, коли рішення суду не набрало законної сили; 2) про незалучення до участі у справі ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , не повідомлення судом першої інстанції останніх про наявність спору про право власності на спірне майно, чим лишив їх права на захист, суттєво порушив норми процесуального права, яке є підставою для скасування рішення суду, колегія суддів відхиляє, оскільки вказані обставини не є обов`язковою підставою для скасування рішення суду першої інстанції, не впливають на остаточне рішення суду про скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на спірне майно за ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та витребування від них спірного майна. Крім того, апеляційним судом вказані особи були залучені до участі у справі в якості третіх осіб.
Інші доводи представника третьої особи зводяться до власного тлумачення діючого законодавства, переоцінки доказів, які не є підставою для зміни або скасування рішення суду першої інстанції. 

3.5 Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми процесуального права, якими керувався суд апеляційної інстанції 

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги адвоката Голотової М.М., діючої від імені ОСОБА_5 , є частково доведеними, а тому вона підлягає частковому задоволенню.
Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).
Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.
Оскільки висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом першої інстанції порушено норми процесуального права, які є підставою для обов`язкового скасування рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що заочне рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовник вимог ОСОБА_1 за вищевказаного обґрунтування.

3.6 Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.
Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Голотової Маріани Миколаївни, діючої від імені ОСОБА_5 , - задовольнити частково.

Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 червня 2021 року – скасувати. Ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Тур-Сервіс-Одеса», ОСОБА_5 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору – Державний реєстратор Комунального підприємства «Департамент державної реєстрації» Вальваков Дмитро Гаріальдович, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , про скасування рішень про державну реєстрацію прав, припинення права власності та витребування майна – задовольнити.

Скасувати рішення державних реєстраторів про державну реєстрацію прав:

- рішення державного реєстратора Шевченка Максима Олександровича № 47117821 від 30.05.2019 року, на підставі якого внесено запис про право власності на квартиру за адресою - АДРЕСА_1 за ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 (номер записів: 31783180, 31783082, НОМЕР_2 );

- рішення державного реєстратора Вальвакова Дмитра Гаріальдовича № 48092413 від 05.08.2019 року, на підставі якого внесено запис про право власності на квартиру за адресою - АДРЕСА_1 за Обслуговуючим кооперативом «Ріал-К» (номер запису 32682960);

- рішення державного реєстратора Вальвакова Дмитра Гаріальдовича № 48121105 від 06.08.2019 року, на підставі якого внесено запис про право власності на Ѕ частку квартири за адресою - АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 (номер запису 32709411);

- рішення державного реєстратора Вальвакова Дмитра Гаріальдовича № 48096514 від 05.08.2019 року, на підставі якого внесено запис про право власності на Ѕ частку квартири за адресою - АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 (номер запису 32686707);

- рішення державного реєстратора Вальвакова Дмитра Гаріальдовича № 48120333 від 06.08.2019 року, на підставі якого внесено запис про право власності на квартиру за адресою - АДРЕСА_1 за Обслуговуючим кооперативом «Ріал-К» (номер запису 32708705);

- рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Омарової Віолетти Султаналіївни № 51519427 від 07.03.2020 року на підставі якого внесено запис про право власності на квартиру за адресою - АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 (номер запису: 35846656);

- рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Косюк Олени Петрівни № 53456331 від 04.08.2020 року, на підставі якого внесено запис про поділ об`єкту нерухомого майна, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 ;

- рішення державного реєстратора Юридичного департаменту Одеської міської ради Гаврющенко Ольги Володимирівни № 53444313 від 04.08.2020 року про погашення права власності на квартиру, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 , в результаті об`єднання об`єктів нерухомого майна;

- рішення державного реєстратора Юридичного департаменту Одеської міської ради Коломаченко Катерини Андріївни № 53445226 від 04.08.2020 року про закриття розділу про об`єкт нерухомого майна, а саме квартири, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 ;

- рішення державного реєстратора Юридичного департаменту Одеської міської ради Коломаченко Катерини Андріївни № 53444818 від 04.08.2020 року про об`єднання об`єктів нерухомого майна;

- рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Косюк Олени Петрівни № 53456289 від 04.08.2020 року, на підставі якого внесено запис про право власності на квартиру за адресою - АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 (номер запису: 37620964);

- рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Дімітрової Тетяни Андріївни № 55933943 від 24.12.2021 року, на підставі якого внесено запис про право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за ТОВ «ТУР-СЕРВІС-ОДЕСА» (номер запису: 39920230);

- рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Дімітрової Тетяни Андріївни № 56298091 від 25.01.2021 року, на підставі якого внесено запис про право власності на квартиру за адресою - АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 (номер запису: 40254472);

- рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Омарової Віолетти Султаналіївни № 51519132 від 07.03.2020 року, на підставі якого внесено запис про право власності на стояночне місце № НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою - АДРЕСА_2 , за ОСОБА_4 (номер запису: 35846354);

- рішення державного реєстратора Вальвакова Дмитра Гаріальдовича № 48146695 від 08.08.2009 року, на підставі якого внесено запис про право власності на стояночне місце № НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою - АДРЕСА_2 , за ОСОБА_3 (номер запису 32733318);

- рішення державного реєстратора Вальвакова Дмитра Гаріальдовича № 48121514 від 06.08.2019 року, на підставі якого внесено запис про право власності на стояночне місце № НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою - АДРЕСА_2 , за Обслуговуючим кооперативом «РІАЛ-К» (номер запису 32709771);

- рішення державного реєстратора Шевченка Максима Олександровича № 47117291 від 30.05.2019 року, на підставі якого внесено запис про право власності на стояночне місце № НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою - АДРЕСА_2 , за ОСОБА_7 (номер запису: 31782519).

Припинити право власності ОСОБА_4 на стояночне місце № НОМЕР_1 за адресою - АДРЕСА_3 .

Припинити право власності ОСОБА_5 на квартиру за адресою: АДРЕСА_6 ).

Витребувати з незаконного володіння ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 стояночне місце АДРЕСА_7 .

Витребувати з незаконного володіння ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 квартиру за адресою - АДРЕСА_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 12 жовтня 2022 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін 

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе