ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

05 грудня 2022 року	  м. Одеса	Справа № 916/553/22	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Діброви Г.І.
суддів: Принцевської Н.М., Савицького Я.Ф.

секретар судового засідання: Кияшко Р.О.
за участю представників учасників справи:
від прокуратури – Бондаревський О.М., за посвідченнням;
від Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області – не з`явився;
від Товариства з обмеженою відповідальністю “КОТЛОН”, Одеська обл., Білгород-Дністровський р-н, смт Затока – Бороденко М.С., за ордером;
від ОСОБА_1 , Одеська обл., Іванівський р-н, с.Знам`янка – не з`явився; 
від ОСОБА_2 Одеська обл., Біляївський р-н, с.Палієво – не з`явився; 
від ОСОБА_3 , м.Одеса – не з`явився ; 
від ОСОБА_4 , Одеська обл., м.Арциз – не з`явився; 
від Приватного підприємства “Готельний комплекс “Авокадо”, м. Дніпро – не з`явився;
від ОСОБА_5 Одеська обл., Болградський р-н, с. Дмитрівка – не з`явився;
від ОСОБА_6 Одеська обл., Біляївський р-н, с.Усатове – не з`явився.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “КОТЛОН”, Одеська обл., Білгород-Дністровський р-н, смт Затока 
на рішення Господарського суду Одеської області від 27.09.2022 року, м. Одеса, суддя Рога Н.В., повний текст рішення складено та підписано 07.10.2022 року
у справі №916/553/22
за позовом Керівника Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області, Одеська обл., м. Білгород-Дністровський в інтересах держави в особі Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, Одеська обл., Білгород-Дністровський р-н, с. Кароліно-Бугаз
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю “КОТЛОН”, Одеська обл., Білгород-Дністровський р-н, смт Затока
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: 
ОСОБА_1 , Одеська обл., Іванівський р-н, с.Знам`янка; 
ОСОБА_2 Одеська обл., Біляївський р-н, с.Палієво.; 
ОСОБА_3 , м.Одеса, 
ОСОБА_4 , Одеська обл., м.Арциз; 
Приватного підприємства “Готельний комплекс “Авокадо”, м. Дніпро;
ОСОБА_5 Одеська обл., Болградський р-н, с. Дмитрівка;
ОСОБА_6 Одеська обл., Біляївський р-н, с.Усатове
про   витребування земельних ділянок, скасування записів про державну реєстрацію, припинення права власності, -
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції.

У березні 2022 року Керівник Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом в інтересах держави в особі Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області до Товариства з обмеженою відповідальністю "КОТЛОН" про витребування на користь Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області з незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «КОТЛОН» земельної ділянки площею 0,1860 га за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер 5110300000:02:012:0226); скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності за №61455533 від 09.11.2021 року з одночасним припиненням права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5110300000:02:012:0226 (реєстраційний номер 1821814751103, номер запису про право власності 44926908) за Товариством з обмеженою відповідальністю «КОТЛОН», а також відшкодувати Одеській обласній прокуратурі сплачений судовий збір.
Мотивуючи позовні вимоги, прокурор зазначив, що ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Приватним підприємством «Готельний комплекс «Авокадо», ОСОБА_6 , Товариством з обмеженою відповідальністю «КОТЛОН» право власності на вказані земельні ділянки набуто з порушенням вимог діючого законодавства, у зв`язку з чим земельні ділянки підлягають витребуванню на користь Кароліно-Бугазької сільської ради з незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «КОТЛОН». 
15.08.2022 року до Господарського суду Одеської області від Керівника Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області надійшла заява про уточнення позовних вимог (вх. №18343/22), яка фактично є заявою про зміну предмету позову, та згідно якої прокурор просить суд витребувати на користь Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області з незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «КОТЛОН» земельну ділянку площею 0,0459 га за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер 5110300000:02:012:0248); скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності за №61887311 від 26.11.2021 року з одночасним припиненням права власності на земельну ділянку, кадастровий номер 5110300000:02:012:0248 (реєстраційний номер 2517779351040, номер запису про право власності 45308642) за Товариством з обмеженою відповідальністю «КОТЛОН»; витребувати на користь Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області з незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальінстю «КОТЛОН» земельну ділянку площею 0,1401 га за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер 5110300000:02:012:0249); скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності за №61887230 від 26.11.2021 року з одночасним припиненням права власності на земельну ділянку, кадастровий номер 5110300000:02:012:0249 (реєстраційний номер 2517777051040, номер запису про право власності 45308561) за Товариством з обмеженою відповідальністю «КОТЛОН», вирішити питання про відшкодування судових витрат у справі.
Зокрема, вимоги, викладені у вказаній вище заяві, мотивовані тим, що земельна ділянка площею 0, 1860 га з кадастровим номером 5110300000:02:012:0226, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 була поділена на земельні ділянки: площею 0,0459 га за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер 5110300000:02:012:0248) та площею 0,1401 га за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер 5110300000:02:012:0249), які зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю «КОТЛОН», проте набуто ним у непередбачений законом спосіб, з огляду на що, на думку прокурора, такі земельні ділянки належить витребувати на користь Кароліно-Бугазької сільської ради та скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності відповідача на них.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 27.09.2022 року у справі №916/553/22 (суддя Рога Н.В.) позовні вимоги Керівника Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області до Товариства з обмеженою відповідальністю «КОТЛОН» про витребування земельних ділянок та скасування державної реєстрації права власності задоволено у повному обсязі; витребувано на користь Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області з незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «КОТЛОН» земельну ділянку площею 0,0459 га (кадастровий номер 5110300000:02:012:0248) за адресою: Бульвар Золотий Берег 41/14А, смт. Затока, м. Білгорор – Дністровський, Одеської області; скасовано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності за №61887311 від 26.11.2021 року з одночасним припиненням права власності на земельну ділянку, кадастровий номер 5110300000:02:012:0248 (реєстраційний номер 2517779351040, номер запису про право власності 45308642) за Товариством з обмеженою відповідальністю «КОТЛОН»; витребувано на користь Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області з незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «КОТЛОН» земельну ділянку площею 0,1401 га (кадастровий номер 5110300000:02:012:0249) за адресою: Бульвар Золотий Берег 41/14А, смт. Затока, м. Білгорор – Дністровський, Одеської області; скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності за №61887230 від 26.11.2021 року з одночасним припиненням права власності на земельну ділянку кадастровий номер 5110300000:02:012:0249 (реєстраційний номер 2517777051040, номер запису про право власності 45308561) за Товариством з обмеженою відповідальністю «КОТЛОН»; вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
В оскаржуваному рішенні суд першої інстанції, зауваживши, що у даному випадку прокурор правомірно звернувся до суду з даним позовом, зазначив, що  прокурором належними та допустимими доказами у справі доведено наявність підстав для задоволення позовної вимоги про витребування майна – земельних ділянок, оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю «КОТЛОН`Ф не могло не знати про незаконність продажу земельних ділянок, внаслідок чого вони вибули з володіння власника поза його волею.
Разом з тим, суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні зазначив про наявність правових підстав для задоволення похідних позовних вимог прокурора щодо скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності на спірні земельні ділянки з одночасним припиненням такого права власності.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю «КОТЛОН» з рішенням суду першої інстанції не погодилось, тому звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить суд рішення Господарського суду Одеської області від 27.09.2022 року у справі №916/553/22 скасувати повністю і прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог прокурора відмовити, вирішити питання про відшкодування апелянту за рахунок позивача судових витрат у справі.
Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права та неповним з`ясуванням обставин справи.
Зокрема, скаржник зазначив, що в порушення норм процесуального права суд першої інстанції відмовив у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «КОТЛОН» про залишення без розгляду позовної заяви Керівника Білгород-Дністровської окружної прокуратури, що призвело до неправильного вирішення справи, оскільки в обґрунтування позовних вимог керівник Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області посилався на порушення Затоківською селищною радою вимог земельного законодавства при відведенні земельної ділянки комунальної власності та, як наслідок, порушення державних інтересів. 
Тобто, на думку апелянта, при зверненні до суду, як на одну з підстав такого звернення, прокурор посилався на порушення законодавчо визначених норм та приписів земельних відносин, в тому числі, щодо формування, державної реєстрації нової земельної ділянки, її наступної передачі. При цьому, Білгород-Дністровською окружною прокуратурою до Кароліно-Бугазької сільської ради направлено лист щодо вжиття заходів, спрямованих на усунення порушень, на підставі яких позивач в подальшому звернувся до суду в рамках судової справи, за якою було прийнято оскаржуване рішення. В подальшому, як зазначено скаржником, у відповідь на такий лист Кароліно-Бугазька сільська рада повідомила, що заходи щодо повернення оспорюваних земельних ділянок не вживалися, у зв`язку з чим просить вжити відповідні заходи окружною прокуратурою та, як наслідок, вказаним, позивач обумовлював необхідність представництва прокурором інтересів держави в особі Кароліно-Бугазької сільської ради.
Проте, як зазначено відповідачем в апеляційній скарзі, рішення щодо передачі спірних земельних ділянок у власність приймалось саме Затоківською селищною радою, а не Кароліно-Бугазькою сільською радою, і прокурор звернувся до суду в іі інтересах на підставі того, що остання є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Затоківської селищної ради.
З приводу зазначеного, скаржник вказує, що  Затоківська селищна рада Білгород-Дністровської міської ради не має жодних правонаступників та станом як на момент розгляду справи в суді першої інстанції, так і на момент подання апеляційної скарги, в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських Формувань не міститься жодних відомостей щодо припинення (ліквідації) цієї юридичної особи.
Також, як зауважив відповідач у справі, на підставі рішення Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 27.11.2020 року було встановлено, що Кароліно-Бугазька сільська рада є правонаступником всього майна прав та обов`язків Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міськради та на підставі даного рішення державним реєстратором вчинено реєстраційну дію, якою до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено відомості щодо Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міськради, зокрема про перебування юридичної особи в стані припинення та голови комісії з припинення. 
Проте, з огляду на скасування в судовому порядку зазначених реєстраційних записів, з моменту державної реєстрації Затоківської селищної ради Білгород- Дністровської міськради, що відбулась у 1997 році, до теперішнього часу вказана юридична особа не припинялася та відповідний запис про припинення юридичної особи  або про її знаходження в стані припинення не вносився. 
За такого правого регулювання та встановлених фактичних обставин, на думку скаржника, Затоківська селищна рада Білгород-Дністровської міськради не є припиненою та є діючим органом місцевого самоврядування, який здійснює свою компетенцію, а тому саме Затоківська селищна рада повинна бути позивачем за заявленим прокурором позовом.
Також апелянт вважає, що будь-яка процесуальна участь Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області в інтересах територіальної громади смт. Затока м. Білгород-Дністровський Одеської області, в тому числі, в якості правонаступника Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міськради, в ході розгляду спірної справи є протиправною, оскільки Затоківська селищна рада Білгород-Дністровської міськради є діючим органом місцевого самоврядування, а отже наділена процесуальною правосуб`єктністю щодо реалізації прав територіальної громади смт. Затока м. Білгород-Дністровський Одеської області, з огляду на що, оскільки Кароліно-Бугазька сільська рада не є уповноваженим суб`єктом із звернення з відповідним позовом про витребування спірних земельних ділянок, у прокурора були відсутні жодні підстави для представництва інтересів держави в суді і її особі.
Разом з тим, апелянт, посилаючись на принципи віндикації, її суб`єктний склад зазначив, що Кароліно-Бугазька сільська рада Білгород-дністровського району Одеської області не набувала права власності на спірні земельні ділянки, у зв`язку з чим не могла бути позивачем у даній судовій справі про їх витребування. В свою чергу, навіть у разі наявності підстав для витребування спірних земельних ділянок, суд міг витребувати такі лише на користь дійсного неволодіючого власника, яким виходячи зі встановлених обставин справи у спірних правовідносинах є Затоківська селищна рада Білгород-Дністровської міськради, оскільки це діючий орган місцевого самоврядування, а отже наділений процесуальною правосуб`єктністю щодо реалізації прав територіальної громади смт Затока м. Білгород-Дністровський Одеської області. 
Скаржник вважає, що із порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, суд першої інстанції всупереч наявності підстав для прийняття судом рішення про відмову в позові, витребував спірні земельні ділянки на користь Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, у власності якої такі ділянки ніколи не перебували.
Також апелянт звернув увагу колегії суддів на ту обставину, що Господарський суд Одеської області при прийняті оскаржуваного рішення в порушення процесуальних норм не прийняв до уваги паритетну обставину щодо уповноваженого суб`єкта в даній категорії спірних правовідносин, а саме - Головне управління Держгеокадастру в Одеській області. Тобто, на думку скаржника, Головне управління Держгеокадастру, як орган контролю у земельних правовідносинах, мало було б бути залучене до участі у даній справі.
З огляду на вказане, на переконання скаржника, Господарський суд Одеської області мав зробити висновок про те, що у цій справі відсутні підстави для представництва прокурором інтересів держави в суді вказаної ним особи.
Крім того, Товариство з обмеженою відповідальністю «КОТЛОН» в апеляційній скарзі зазначило про те, що місцевим господарським судом було порушено баланс втручання в його інтереси, оскільки останній є добросовісним набувачем на будівлю, що знаходиться на спірній земельній ділянці та вказує про принцип superficies solo cedit (збудоване приростає до землі), тобто єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди; а також право відповідача мирного володіння майном, встановленого статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Разом з тим, скаржник також зауважив, що скасування його права власності на спірну земельну ділянку через значний проміжок часу з моменту її видачі суперечить принципу юридичної визначеності та належного врядування (Рішення Європейського суду з прав людини "Беєлар проти Італії", "Стретч проти Сполученого Королівства", "Лелас проти Харватії", "Москаль проти Польщі"), оскільки особа, на користь якої прийнято певне рішення органом влади має право розумно очікувати на наявність у органу компетенції на його прийняття, державні органи повинні діяти вчасно, мінімізувати ризик помилок і сприяти юридичній визначеності.
Також скаржник зазначив, що суд першої інстанції всупереч встановленим обставинам справи дійшов невірного висновку про неприйняття рішення Затоківської селищної ради від 20.02.2019 року №1042 про передачу у власність ОСОБА_1 земельної ділянки за кадастровим номером 5110300000:02:012:0177 та рішення Затоківської селищної ради від 20.02.2019 року №1043 про передачу у власність ОСОБА_2 земельної ділянки за кадастровим номером 5110300000:02:012:0178, а також не відповідають встановленим обставинам справи та нормам матеріального права висновки суду першої інстанції про проведення електронних торгів у період чинності заборони на відчуження спірних земельних ділянок, та вплив таких обставин на подальше набуття права власності на земельні ділянки.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.11.2022 року за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «КОТЛОН» на рішення Господарського суду Одеської області від 27.09.2022 року у справі № 916/553/22 відкрито апеляційне провадження, справу призначено до судового розгляду.
Інші учасники справи своїм правом відповідно до ч. 1 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не скористались, відзиви на апеляційну скаргу не надали, що згідно з ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскарженого рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.
В судовому засіданні представник скаржника підтримав доводи та вимоги, з мотивів, викладених письмово в апеляційній скарзі, просив суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу задовольнити, оскаржуване рішення суду першої інстанції – скасувати. Крім того, представником скаржника під час перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції було заявлене клопотання про скасування заходів забезпечення позову, застосованих ухвалою Господарського суду Одеської області від 30.03.2022 року у справі №916/553/22.
Представник прокуратури в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, оскаржуване рішення – без змін.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчать наявні у матеріалах справи звіти про відправку електронною поштою на офіційні електронні адреси ухвали про відкриття апеляційного провадження та призначення справи до розгляду. Будь-яких повідомлень про причини неявки суду не надали. 
Згідно з ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.
Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Оскільки судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників інших учасників справи.
Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Обговоривши доводи та вимоги апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права України, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження в межах доводів апеляційної скарги, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі перегляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «КОТЛОН» потребує часткового задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області від 27.09.2022 року у справі № 916/553/22 потребує скасування з ухваленням нового рішення про відмову у позові, виходячи з наступного.

Господарським судом Одеської області та Південно-західним апеляційним господарським судом було встановлено та неоспорено учасниками справи наступні обставини.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 23.10.2017 року у справі №495/9130/16-ц, яке набрало чинності 03.04.2019 року, задоволено позов в.о. першого заступника керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури до Затоківської селищної ради, ОСОБА_7 , визнано незаконним рішення Затоківської селищної ради від 29.12.2014 року №2685 «Про передачу гр. ОСОБА_7 у власність земельної ділянки площею 0,0930 га (кадастровий номер 5110300000:02:012:0177) для індивідуального дачного будівництва за адресою: АДРЕСА_2 ; визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії, індексний номер 32216710 щодо земельної ділянки площею 0,093 га для індивідуального дачного будівництва за адресою: АДРЕСА_2 (кадастровий номер 5110300000:02:012:0177).
На виконання вказаного рішення суду рішенням державного реєстратора Комунального підприємства «Будинок юстиції» Бардаковим Є.В. від 25.02.2019 року №45685498 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно скасовано право власності за ОСОБА_7 та зареєстровано право комунальної власності за Затоківською селищною радою на вказану земельну ділянку.
Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 23.10.2017 року у справі №495/9132/16-ц, яке набрало чинності 03.04.2019 року, задоволено позов в.о. першого заступника керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури до Затоківської селищної ради, ОСОБА_8 , визнано незаконним рішення Затоківської селищної ради від 29.12.2014 року №2685 «Про передачу гр. ОСОБА_8 у власність земельної ділянки площею 0,0930 га (кадастровий номер 5110300000:02:012:0178) для індивідуального дачного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 : визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії, індексний номер 32219352 щодо земельної ділянки площею 0,093 га для індивідуального дачного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий помер 5110300000:02:012:0178).
На виконання вказаного рішення суду рішенням державного реєстратора Комунального підприємства «Будинок юстиції» Хоміною М.1. від 25.02.2019 року №45687508 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно скасовано право власності за ОСОБА_8 та зареєстровано право комунальної власності за Затоківською селищною радою на вказану земельну ділянку.
На підставі рішення Затоківської селищної ради від 20.02.2019 року №1042 «Про передачу гр. ОСОБА_1 у власність земельної ділянки площею 0,093 га (кадастровий номер 5110300000:02.012:0177) для індивідуального дачного будівництва за адресою: АДРЕСА_2 , державним реєстратором Комунального підприємства «Юридичний департамент реєстрації» Кротовою С.О. внесено запис про право власності ОСОБА_1  на земельну ділянку площею 0,0930 га за адресою: АДРЕСА_2 (кадастровий номер 5110300000:02:012:0177) до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно: 31076222 від 05.04.2019 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 549298251103.
Також, на підставі рішення Затоківської селищної ради від 20.02.2019 року №1043 «Про передачу гр. ОСОБА_2 у власність земельної ділянки площею 0, 093 га (кадастровий номер 5110300000:02:012:0178) для індивідуального дачного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 », державним реєстратором Комунального підприємства «Юридичний департамент реєстрації» Кротовою С.О. внесено запис про право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,0930 га за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер 5110300000:02:012:0178) до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно: 31075730 від 05.04.2019 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 549344951103.
ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,0930 га (кадастровий номер 5110300000:02:012:0177) передано на користь ОСОБА_3 згідно договору купівлі-продажу від 17.04.2019 року, серія та номер: 345, посвідченого приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Кушнір І.В. (номер запису про право власності 31218432).
ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку площею 0, 0930 га (кадастровий номер 5110300000:02:012:0178) передано на користь ОСОБА_3 згідно договору купівлі-продажу від 23.04.2019 року, серія та номер: 359, посвідченого приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Кушнір І.В., (номер запису про право власності 31318417).
Приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Кушнір І.В., на підставі заяви ОСОБА_3 від 23.04.2019 року серія та номер: 360, та технічної документації на спірні земельні ділянки здійснено об`єднання земельних ділянок площею 0,0930 га (кадастровий номер 5110300000:02:012:0177) та площею 0,0930 га (кадастровий номер 5110300000:02:012:0178), внаслідок чого утворено нову земельну ділянку площею 0,1860 га за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер 5 110300000:02:012:0226).
Відповідно до договору купівлі-продажу від 03.05.2019 року, серія та номер: 397, посвідченого приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Кушнір І.В., ОСОБА_3 передала право власності на земельну ділянку площею 0,1860 га за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер 5 110300000:02:012:0226) на користь ОСОБА_4 (номер запису про право власності 31411316).
ОСОБА_4 , згідно договору купівлі-продажу від 07.08.2019 року, серія та номер: 1561, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гордою І.В., право власності на земельну ділянку площею 0, 1860 га за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер 5110300000:02:012:0226) передано на користь Приватного підприємства «Готельний комплекс «Авокадо» (номер запису про право власності 33385876).
У подальшому, Приватним підприємством «Готельний комплекс «Авокадо» та ОСОБА_5 укладено іпотечний договір від 07.12.2019 року, серія та номер: 2392, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гордою І.В., відповідно до якого за рахунок предмету іпотеки - земельної ділянки площею 0,1860 га за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер 5110300000:02:012:0226), забезпечено виконання зобов`язання, передбаченого договором позики, укладеним між Приватним підприємством «Готельний комплекс «Авокадо» та ОСОБА_5 від 27.12.2019 року за №2390.
За результатами проведення електронних торгів від 19.05.2020 року, на підставі заяви ОСОБА_6 про державну реєстрацію прав та обтяжень від 02.07.2021 року, за реєстраційним номером 46542000 державним реєстратором Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області Заболотним О.О. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень - земельної ділянки площею 0, 1860 га за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер 5110300000:02:012:0226) за №59068591 від 02.07.2021 року.
Державним реєстратором - нотаріусом Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Садановим О.В. Музиченко В.В. видано свідоцтво про реалізацію на електронних торгах предмету іпотеки, серія та номер 1091 від 07.07.2021 року щодо земельної ділянки площею 0,186 га за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер 5110300000:02:012:0226), яке зареєстровано згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 07.07.2021 року №59157385 (номер запису про право власності 42870857).
На підставі акта приймання-передачі нерухомого майна серія та номер:1285, 1286, виданого 08.11.2021 року, що був складений ОСОБА_6 та Товариством з обмеженою відповідальністю «КОТЛОН» (посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Димерлій О.М.) державним реєстратором Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області Заболотним О.О. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень земельної ділянки площею 0,1860 га за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер 5110300000:02:012:0226) за №61455533 від 09.11.2021 року (номер запису про право власності 44926908).
З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що державним реєстратором Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області Заболотним О.О., на підставі Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, серія та номер: НВ-5117464292021, виданого 26.11.2021 року відділом у м. Білгород-Дністровському міськрайонного управління у Білгород-Дністровському районі та м. Білгород-Дністровському Головного управління Держгеокадастру в Одеській області та заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «КОТЛОН» про поділ земельної ділянки площею 0,1860 га з кадастровим номером 5110300000:02:012:0226, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та присвоєння окремих кадастрових номерів, серія та номер:1355 від 23.11.2021 року, засвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Димерлій О.М., внесено запис про право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «КОТЛОН» на земельні ділянки площею 0,0459 га з кадастровим номером 5110300000:02:012:0248 та площею 0,1401 га з кадастровим номером 5110300000:02:012:0249, що розташовані за тією ж адресою.
На запит Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Затоківською селищною радою супровідними листами №85/01-27 від 03.02.2020 року та 86/01-27 від 03.02.2020 року надіслано рішення Затоківської селищної ради Білгород - Дністровської міської ради Одеської області №1042 від 20.02.2019 року «Про затвердження положення «Про адміністративну комісію Виконавчого комітету Затоківської селищної ради» та №1043 від 20.02.2019 року «Про затвердження положення «Про юридичний відділ Виконавчого комітету Затоківської селищної ради» затвердженого розпорядженням голови Затоківської селищної ради №66-ОД від 19.06.2018 року».
Кароліно-Бугазькою сільською радою листом від 23.07.2021 року №1069/02-07 повідомлено окружну прокуратуру, що рішення Затоківської селищної ради №1042 від 20.02.2019 року «Про передачу гр. ОСОБА_1 у власність земельної ділянки площею 0,093 га (кадастровий номер 5110300000:02:012:0177) для індивідуального дачного будівництва за адресою: АДРЕСА_2 та №1043 від 20.02.2019 року «Про передачу гр. ОСОБА_2 у власність земельної ділянки площею 0, 093 га (кадастровий номер 5110300000:02:012:0178) для індивідуального дачного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 Кароліно-Бугазькій сільській раді не передавались.
Також, з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вбачається, що відомості про арешт на вказану земельну ділянку внесено згідно рішення державного реєстратора юридичного департаменту Одеської міської ради Тащі Я.Г. від 16.10.2020 року №54618080 (номер запису про обтяження: 38698563).
В подальшому вказаний арешт скасовано на підставі ухвали Київського районного суду м. Одеси від 27.04.2021 року у справі №947/24693/19, про що згідно рішення державного реєстратора Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області Заболотного О.О. від 02.07.2021 року №59069356 внесено відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13.01.2020 року у справі №495/3632/19 накладено арешт на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 5110300000:02:012:0226.
З  інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вбачається, що  відомості про арешт на вказану земельну ділянку внесено згідно рішення державного реєстратора виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області Хорошун В.М. від 22.01.2020 року №50747804 (номер запису про обтяження: 35 126539).
В подальшому вказаний арешт скасовано ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26.01.2021 року у справі №495/3632/19.
Також у матеріалах справи наявне рішення Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 27.11.2020 року «Про початок реорганізації Затоківської селищної ради шляхом приєднання до Кароліно-Бугазької сільської ради», згідно якого сільська рада вирішила: почати процедуру реорганізації Затоківської селищної ради шляхом приєднання до Кароліно-Бугазької сільської ради; що Кароліно-Бугазька сільська рада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Затоківської селищної ради; утворити комісію з реорганізації Затоківської селищної ради; покласти на комісію з реорганізації Затоківської селищної ради повноваження щодо здійснення повної інвентаризації основних засобів, нематеріальних активів, запасів, грошових коштів та розрахунків ради; затвердити форму передавального акту; затвердити форму акту приймання – передачі документів; тощо.
Передавального акту цінностей, тощо, акту приймання – передачі документів, що нагромадилися під час діяльності Затоківської селищної ради станом на 30.11.2020 року, матеріали господарської справи не містять.
З Витягу з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України станом на 26.08.2022 року Затоківська селищна рада Білгород-Дністровської міськради має статус: зареєстровано; не перебуває в стані припинення.
Інших належних та допустимих доказів щодо спірних правовідносин, матеріали господарської справи не містять.
Предметом спору у даній справі є встановлення обставин на підтвердження або спростування підстав для витребування на користь Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області з незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «КОТЛОН» земельну ділянку площею 0,0459 га за адресою: Бульвар Золотий Берег 41/14А, смт. Затока, м. Білгорор – Дністровський, Одеської області (кадастровий номер 5110300000:02:012:0248); скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності за №61887311 від 26.11.2021 року з одночасним припиненням права власності на земельну ділянку, кадастровий номер 5110300000:02:012:0248 (реєстраційний номер 2517779351040, номер запису про право власності 45308642) за Товариством з обмеженою відповідальністю «КОТЛОН»; витребування на користь Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області з незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальінстю «КОТЛОН» земельну ділянку площею 0,1401 га за адресою: Бульвар Золотий Берег 41/14А, смт. Затока, м. Білгорор – Дністровський, Одеської області (кадастровий номер 5110300000:02:012:0249); скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності за №61887230 від 26.11.2021 року з одночасним припиненням права власності на земельну ділянку, кадастровий номер 5110300000:02:012:0249 (реєстраційний номер 2517777051040, номер запису про право власності 45308561) за Товариством з обмеженою відповідальністю «КОТЛОН».

Норми права, які регулюють спірні правовідносини, доводи та мотиви часткового прийняття аргументів, викладених скаржником в апеляційній скарзі, за якими суд апеляційної інстанції  не погодився з висновками суду першої інстанції.

Оскільки в даному випадку апеляційна скарга ґрунтується в тому числі і на доводах щодо повноважень прокурора в частині здійснення представництва інтересів держави в суді в особі Кароліно-Бугазької сільської ради, Одеської області, перш ніж здійснювати апеляційний перегляд рішення суду першої інстанції по суті, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.
У ст. 14 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Частиною 3 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Згідно з ч. 3 ст. 41 Господарського процесуального кодексу України у господарських справах можуть також брати участь органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Відповідно до ст. 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
У випадку, коли держава вступає в цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних, зокрема, цивільних правовідносинах. Тому у відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах (аналогічні висновки, викладено у п.п. 6.21, 6.22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі №5023/10655/11, у п.п. 4.19, 4.20 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 915/478/18, у п. 26 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц).
У судовому процесі держава бере участь у справі як сторона через її відповідний орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах (п. 35 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.02.2019 у справі № 761/3884/18). Тобто під час розгляду справи в суді фактичною стороною у спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган (п. 27 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц).
За п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у ст. 23 Закону України "Про прокуратуру".
Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною 4 цієї статті (абз. 1, 2 ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру").
Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абз. 1- 3 ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру").
Системне тлумачення положень ст. 53 Господарського процесуального кодексу України та ст. 23 Закону "Про прокуратуру" дозволяє дійти висновку, що прокурор здійснює представництво у суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення її інтересів, зокрема, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах.
Невиконання прокурором вимог щодо надання суду обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді згідно з ч. 4 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України має наслідком застосування положень, передбачених ст. 174 цього Кодексу, про залишення позовної заяви без руху для усунення її недоліків і повернення в разі, якщо відповідно до ухвали суду у встановлений строк ці недоліки не усунуті.
У п. 54 постанови від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18   Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що якщо суд установить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави вже після відкриття провадження у справі, то позовну заяву прокурора необхідно вважати такою, що підписана особою, яка не має права її підписувати. І в таких справах виникають підстави для застосування положень п. 2 ч. 1 ст. 226 ГПК України (залишення позову без розгляду).
Проте процедура, передбачена абз. 3, 4 ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", застосовується тільки до встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження з такого захисту. Тобто залишення позову прокурора без розгляду після відкриття провадження у справі стосується виключно випадків, коли прокурор правильно визначив орган, уповноважений на захист інтересів держави у спірних правовідносинах в обраний прокурором спосіб, проте не підтвердив наявності підстав для представництва інтересів держави в особі цього органу в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" (аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 05.10.2021 у справі № 925/1214/19).
Оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом   jura novit curia   ("суд знає закони") під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах (п. 50 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц).
Як встановлено судом першої та апеляційної інстанцій та вбачається із матеріалів справи, прокурор у цій справі звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, Одеська обл., Білгород-Дністровський р-н, с. Кароліно-Бугаз, визначивши її як орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, які виникли у сфері набуття прав на спірні земельні ділянки, які, як вказано прокурором у позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог, належать до комунальної власності Затоківської селищної ради, правонаступником якої, на переконання прокурора є Кароліно-Бугазька сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області.
У даній справі прокурор визначив орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Кароліно-Бугазьку сільську раду Білгород-Дністровського району Одеської області.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 року №3-рп/99, поняття "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах" означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом, відповідно до статей 6,7,13 та 143 Конституції України, може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.
Таким чином, прокурор вважає, що саме право та інтерес Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, як правонаступника Затоківської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області у спірних правовідносинах було порушено незаконним набуттям права власності низкою фізичних та юридичних осіб на спірні земельні ділянки.
Колегія суддів зазначає, що звернення до суду є способом захисту порушених прав, свобод або законних інтересів позивача. Тому особа повинна довести (а суд - встановити), що їй належать права, свободи або законні інтереси, за захистом яких вона звернулася до суду. Права, свободи та законні інтереси, які належать конкретній особі (особам) є предметом судового захисту. 
Заінтересованість повинна мати об`єктивну основу. Юридична заінтересованість не випливає з факту звернення до суду, а повинна передувати йому.
Статтею 5 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері господарсько-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Під захистом прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права.
З аналізу вищезазначених норм, вбачається, що під час розгляду справи позивач повинен довести, а суд встановити факти або обставини, які б свідчили про порушення індивідуально виражених прав чи інтересів позивача.
Так, в даному випадку позивач, зокрема, звернувся до суду з позовною вимогою про витребування майна (земельних ділянок) з чужого володіння на користь Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області.
Відповідно до ч. 4 ст. 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.
Статтею 316 Цивільного кодексу України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.  
Згідно з ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Статтею 41 Конституції України та  ст. 321 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Цивільним кодексом України передбачені засади захисту права власності.
Відповідно до ст. 317 і 319 Цивільного кодексу України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею. 
Зокрема, ст. 387 Цивільного кодексу України надає власнику право витребувати майно із чужого незаконного володіння.
Згідно вказаної статті Цивільного кодексу України та ч. 3 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача.
Ефективним способом захисту права власника, який не є фактичним володільцем індивідуально-визначеного майна, є звернення до суду з віндикаційним позовом до особи, яка незаконно фактично володіє цим майном, тобто з позовом про повернення майна із чужого незаконного володіння.
Віндикацією є передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна або особи, яка має речове право на майно (титульний володілець), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу правомочностей.
Предмет віндикаційного позову становить вимога неволодіючого майном власника до незаконно володіючого цим майном не власника про повернення індивідуально визначеного майна з чужого незаконного володіння.
Сторонами у віндикаційному позові є власник речі, який не лише позбавлений можливості користуватися і розпоряджатися річчю, але вже й фактично нею не володіє, та незаконний фактичний володілець речі (як добросовісний, так і недобросовісний).
Під незаконним володінням розуміється фактичне володіння річчю, якщо воно не має правової підстави (володіння вкраденою річчю) або правова підстава якого відпала (минув термін дії договору найму), або правова підстава якого недійсна (володіння, установлене в результаті недійсного правочину).
Важливою умовою звернення з віндикаційним позовом є відсутність між позивачем і відповідачем зобов`язально-правових відносин. Віндикація застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених частиною першою ст. 388 Цивільного кодексу України.
Предмет доказування у таких справах становлять обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна з чужого незаконного володіння, як-то: факти, що підтверджують його право власності або інше суб`єктивне право титульного володільця на витребуване майно, факт вибуття майна з володіння позивача, наявність майна в натурі у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 388 Цивільного кодексу України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
Власник майна може витребувати належне йому майно від будь якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними. При цьому, реалізація цього права не залежить від доводів володільця речі про те, що він є добросовісним набувачем, якщо власник майна доведе факт вибуття цього майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі.
Отже, належним способом захисту права неволодіючого власника є саме віндикаційний позов - витребування майна із чужого незаконного володіння. При цьому, Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. 
Право власника згідно з ч. 1 ст. 388 Цивільного кодексу України на витребування майна від добросовісного набувача пов`язане з тим, в який спосіб майно вибуло з його володіння. Коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування майна від добросовісного набувача, є вичерпним. Й однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом (п. 3 ч. 1 ст. 388 Цивільного кодексу України). При цьому, наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача.
У разі, якщо відчуження майна мало місце два і більше разів після укладення правочину, який в подальшому визнано недійсним, таке майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, як від добросовісного набувача, шляхом подання віндикаційного позову на підставі частини 1 статті 388 ЦК України, при цьому, чинне законодавство не пов`язує можливість витребування майна у добросовісного набувача з обставинами наявності у відчужувача за останнім договором у ряді цивільно-правових договорів, які укладалися щодо спірного майна, права на його відчуження.
Відтак, ст. 388 Цивільного кодексу України встановлено можливість витребування майна власником від добросовісного набувача, коли майно вибуло із володіння власника або особи, якій він його передав, поза їх волею.
Відповідно до ст. 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
Згідно зі ст. 2 Земельного кодексу України земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).
Згідно з вимогами ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема: надання  земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням  земельного та екологічного законодавства; вирішення інших  питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.
Відповідно до ст. 80 Земельного Кодексу України, суб`єктами права власності на землю є громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.
Відповідно до вимог ст. 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають, зокрема, усі землі  в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.
Приписами ст. 2 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.
Від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради (ч. 5 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).
У відповідності до ст. 8 Земельного кодексу України, п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", рада здійснює передачу у власність або надання у користування земельних ділянок виключно відповідно та в порядку, визначеному Земельним кодексом України.
Підпунктом 1 п. "а" ст. 29 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема,  власні (самоврядні) повноваження щодо управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень, рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос. 
Статтею 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено правові засади права комунальної власності. 
Так, ч. 1 зазначеної статті встановлено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.
Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правоможності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду (ч. 5 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".
Так, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується ані прокурором, ані позивачем у справі, визначеним прокурором,  спірні земельні ділянки, були зареєстровані на праві комунальної власності за Затоківською селищною радою Білгород-Дністровського району Одеської області. Тобто, прокурор визначально за позовними вимогами вважає, що у даному випадку, саме власник комунального майна може витребувати належне йому майно від будь - якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними, з приводу чого і було заявлено позовну заяву. При цьому, таке витребування спірних земельних ділянок заявлене на користь Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, яка, на думку прокурора і за висновками суду першої інстанції, є правонаступником Затоківської селищної ради, тобто всіх її прав, обов`язків, майна тощо.
З такими доводами позивача та висновками суду першої інстанції, зазначеними в оскаржуваному рішенні, суд апеляційної інстанції не погоджується, виходячи з наступного.
Так, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в ухвалі від 17.11.2021 року у справі №420/3132/19, розглянувши у порядку письмового провадження клопотання Кароліно - Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про залучення правонаступника, зробив висновок про те, що Затоківська селищна рада Білгород-Дністровської міськради не є припиненою та є діючим органом місцевого самоврядування, який здійснює свою компетенцію, а отже відсутні підстави для задоволення клопотання про залучення правонаступника - Кароліно - Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, оскільки остання не є такою.
Тобто, у даному випадку, судом касаційної інстанції підтверджено, що Затоківська селищна рада Білгород-Дністровської міськради не є припиненою та є діючим органом місцевого самоврядування, який здійснює свою компетенцію, що за матеріалами справи, яка переглядається, також підтверджується наявним у матеріалах справи Витягом з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України станом на 26.08.2022 року, за яким Затоківська селищна рада Білгород-Дністровської міськради має статус: зареєстровано; не перебуває в стані припинення.
З огляду на вказане, колегія суддів зазначає, що саме Затоківська селищна рада Одеської області наділена процесуальною правосуб`єктністю щодо захисту своїх прав та відновлення порушеного інтересу з приводу повернення спірних земельних ділянок до комунальної власності територіальної громади. Натомість, Кароліно - Бугазька сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області не є визначеним законом суб`єктом у спірних правовідносинах, з огляду на що у прокурора були відсутні підстави для представництва інтересів держави в суді в особі вказаної вище сільської ради, який має звертатися від імені органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Тобто, у справі №916/553/22 прокурором визначено неналежну особу позивача, права якої порушено неправомірним відчуженням земельних ділянок комунальної власності, оскільки у даному випадку, власником таких ділянок є громада Затоківської селищної ради Одеської області, діяльність якої та реєстрація на час розгляду справи не припинена в установленому законом порядку.
При цьому, судова колегія зазначає, що допоки особа є власником нерухомого майна, вона не може бути обмежена у праві звернутися до суду з позовом про витребування на свою користь такого нерухомого майна.
          З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апелянта частково знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції, з огляду на що останнє потребує скасування, оскільки у випадку, якщо суд встановить, що визначений прокурором позивач не є органом, уповноваженим державою на захист її інтересів у спірних правовідносинах, тобто, відбулося звернення прокурора в інтересах неналежного позивача, це має процесуальним наслідком відмову в задоволенні відповідного позову (подібний висновок міститься у постановах суду касаційної інстанції від 05.10.2021 року у справі № 925/1214/19, від 16.02.2022 року у справі №904/1407/21). До того ж, у випадку наявності підстав для оскарження прокурором рішень Затоківської селищної ради прокурор не позбавлений права звернутися до суду в якості самостійного позивача, визначивши цю особу відповідачем. Будь-яких змін такого процесуального статусу матеріали справи не містять, тому висновок суду про розгляд даної справи по суті і наявність у прокурора підстав для його представництва є помилковим.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа  "Серявін проти України", § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).
Обґрунтованим визнається рішення суду, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.
Колегія суддів зауважує, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує особі право на справедливий суд. Однак ця стаття не закріплює будь-яких правил допустимості доказів чи правил їх оцінки, а тому такі питання регулюються передусім національним правом і належать до компетенції національних судів.
Для того, щоб судовий розгляд був справедливим, як того вимагає п. 1 ст. 6 Конвенції, суд зобов`язаний належним чином вивчити та перевірити зауваження, доводи й докази, а також неупереджено їх оцінити на предмет того, чи будуть вони застосовуватися в рішенні суду.
І хоча Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях констатує, що п.  1 ст. 6 Конвенції дійсно вимагає, щоб суди мотивували висновки в рішеннях, однак ця вимога не означає обов`язку суду надавати детальну відповідь на кожен аргумент; таке питання вирішується виключно у світлі обставин конкретної справи.
Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.05.2018 року у справі № 918/519/17.
Відповідно до ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: нез`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Приймаючи до уваги вищенаведені обставини справи в їх сукупності, судова колегія вважає, що аргументи, викладені в апеляційній скарзі, частково знайшли свої підтвердження під час апеляційного перегляду оскаржуваного рішення, висновок суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог Керівника Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області, Одеська обл., м. Білгород-Дністровський в інтересах держави в особі Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, Одеська обл., Білгород-Дністровський р-н, с. Кароліно-Бугаз, є таким, що прийнятий за відсутності належного дослідження всіх обставин даної справи та доказів на їх підтвердження і є помилковим, з огляду на що Південно-західний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю “КОТЛОН”, Одеська обл., Білгород-Дністровський р-н, смт Затока потребує часткового задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області від 27.09.2022 року у справі №916/553/22 потребує скасування з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог  Керівника Білгород-Дністровської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Кароліно-Бугазької сільської ради в повному обсязі.
Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до вимог ч. 9 ст. 145 Господарського процесуального кодексу України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.
З огляду на вказане, та те, що апеляційний господарський суд за результатами перегляду рішення Господарського суду Одеської області від 27.09.2022 року у справі №916/553/22 дійшов висновку  про відсутність підстав для задоволення позовних вимог  Керівника Білгород-Дністровської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Кароліно-Бугазької сільської ради в повному обсязі, заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Господарського суду Одеської області від 30.03.2022 року у справі №916/553/22 потребують скасування.
Керуючись ст. 145, 240, 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “КОТЛОН”, Одеська обл., Білгород-Дністровський р-н, смт Затока на рішення Господарського суду Одеської області від 27.09.2022 року у справі №916/553/22  задовольнити частково.
Рішення Господарського суду Одеської області від 27.09.2022 року у справі №916/553/22 – скасувати.
Відмовити у задоволенні позовних вимог Керівнику Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області, Одеська обл., м. Білгород-Дністровський в інтересах держави в особі Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, Одеська обл., Білгород-Дністровський р-н, с. Кароліно-Бугаз  до Товариства з обмеженою відповідальністю "КОТЛОН" про витребування на користь Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області з незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «КОТЛОН» земельної ділянки площею 0,1860 га за адресою: Бульвар Золотий Берег 41/14А, смт. Затока, м. Білгорор – Дністровський, Одеської області (кадастровий номер 5110300000:02:012:0226); скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності за №61455533 від 09.11.2021 року з одночасним припиненням права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5110300000:02:012:0226 (реєстраційний номер 1821814751103, номер запису про право власності 44926908) за Товариством з обмеженою відповідальністю «КОТЛОН» у повному обсязі.
Скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Господарського суду Одеської області від 30.03.2022 року у справі №916/553/22 шляхом накладення арешту на земельну ділянку кадастровий номер 5110300000:02:012:0226, реєстраційний номер 1821814751103, номер запису про право власності 44926908, площею 0,1860 га за адресою: Бульвар Золотий Берег 41/14А, смт. Затока, м. Білгород – Дністровський, Одеської області; заборони органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, проводити будь-які реєстраційні дії щодо земельної ділянки  кадастровий номер 5110300000:02:012:0226, реєстраційний номер 1821814751103, номер запису про право власності 44926908, площею 0,1860 га за адресою: Бульвар Золотий Берег 41/14А, смт. Затока, м. Білгород – Дністровський, Одеської області.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбачені ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.
Вступна і резолютивна частина постанови проголошені в судовому засіданні 05.12.2022 року. 
Повний текст постанови складено 06 грудня 2022 року.

           Головуючий суддя 	            Г.І. Діброва	
Судді 	Н.М. Принцевська	
 	Я.Ф. Савицький