ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
21 грудня 2022 року           справа №200/14593/21 

                                                                                                                                           м.Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Казначеєва Е.Г.,  Міронової Г. М.., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року у справі  № 200/14593/21 (головуючий І інстанції Шувалова Т.О., повний текст складений у м. Слов`янську Донецької області) за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Словянської міської військово-цивільної адміністрації Краматорського району Донецької області, Управління соціального захисту населення Краматорської районної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
                                                        В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до суду 28.10.2021 року з позовом до Управління соціального захисту населення Словянської міської військово-цивільної адміністрації Краматорського району Донецької області (далі – відповідач 1), Управління соціального захисту населення Краматорської районної державної адміністрації (далі – відповідач 2), в якому просив: визнати протиправною бездіяльність УСЗН Слов`янської міської ВЦА щодо ненарахування та невиплати недоотриманої щорічної разової грошової допомоги до 5 травня  за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком; зобов`язати УСЗН Слов`янської міської ВЦА нарахувати та виплатити недоотриману щорічну разову грошову допомогу до 05 травня за 2020 рік у розмірі 6800 грн., що складається з п`яти мінімальних пенсій за віком (8190 грн.), з урахуванням раніше виплачених коштів (1390 грн.); стягнути з УСЗН Слов`янської міської ВЦА недоотриману щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік у розмірі 6800 грн., що складається з п`яти мінімальних пенсій за віком (8190 грн.), з урахуванням раніше виплачених коштів (1390 грн.); визнати протиправною бездіяльність УСЗН Краматорської РДА щодо ненарахування та невиплати недоотриманої щорічної разової грошової допомоги до 5 травня  за 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком; зобов`язати УСЗН Краматорської РДА нарахувати та виплатити недоотриману щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік у розмірі 8845 грн., що складається з п`яти мінімальних пенсій за віком; стягнути з УСЗН Краматорської РДА недоотриману щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік у розмірі 8845 грн., що складається з п`яти мінімальних пенсій за віком.
Ухвалою суду від 03.11.2021 року позовну заяву - залишено без руху; встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - 10 днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху, шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з відповідними доказами в обґрунтування поважності причин пропуску такого строку.
Від позивача 17 листопада 2021 року надійшла заява про усунення недоліків, в якій останній просив поновити строк звернення до суду, в обґрунтування якої зазначив, що у липні, серпні та вересні 2021 року він знаходився на лікарняному. У зв`язку із запровадженням карантинних заходів позивач не мав можливості звернутися до суду в передбачені законом строки.
Ухвалою суду першої інстанції від 30.11.2021 року позовну заяву повернуто в частині вимог про визнання протиправною бездіяльності УСЗН Слов`янської міської ВЦА щодо ненарахування та невиплати позивачу недоотриманої щорічної разової грошової допомоги до 5 травня  за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком; зобов`язання УСЗН Слов`янської міської ВЦА нарахувати та виплатити позивачу недоотриману щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік у розмірі 6800 грн., що складається з п`яти мінімальних пенсій за віком (8190 грн.), з урахуванням раніше виплачених коштів (1390 грн.); стягнення з УСЗН Слов`янської міської ВЦА на користь позивача недоотриманої щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі 6800 грн., що складається з п`яти мінімальних пенсій за віком (8190 грн.), з урахуванням раніше виплачених коштів (1390 грн.). 
Позивач не погодився з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції про повернення позову в частині вимог про визнання протиправною бездіяльності УСЗН Слов`янської міської ВЦА щодо ненарахування та невиплати позивачу недоотриманої щорічної разової грошової допомоги до 5 травня  за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком; зобов`язання УСЗН Слов`янської міської ВЦА нарахувати та виплатити позивачу недоотриману щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік у розмірі 6800 грн., що складається з п`яти мінімальних пенсій за віком (8190 грн.), з урахуванням раніше виплачених коштів (1390 грн.); стягнення з УСЗН Слов`янської міської ВЦА на користь позивача недоотриманої щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі 6800 грн., що складається з п`яти мінімальних пенсій за віком (8190 грн.), з урахуванням раніше виплачених коштів (1390 грн.), справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. В обґрунтування доводів посилався на те, що у зв`язку із запровадженням карантинних заходів позивач не мав можливості звернутися до суду в передбачені законом строки. 
Ухвалою апеляційного суду від 10.02.2022 року справу призначено до розгляду на 18.05.2022 року. У зв`язку із запровадженням Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, воєнного стану через акт відкритої агресії з боку Російської Федерації, а також, враховуючи наказ Голови Верховного Суду від 2 березня 2022 року №29/0/8-22 «Про встановлення особливого режиму роботи Верховного Суду в умовах воєнного стану», з метою забезпечення безперервності правосуддя, ця скарга розглядається у перший день можливості вчинення процесуальних дій.
Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлені належним чином.
Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.
Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив доводи апеляційної скарги і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.
Згідно статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 05 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога.
За ч. 4 статті 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» особи, які не отримали разової грошової допомоги до 05 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.
Суд зазначає, що про порушення своїх прав позивач повинен був дізнатися не пізніше травня 2020 року.
Позивач звернувся до суду з позовом 28.10.2021 року про виплату недоплаченої грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік, тобто з грубим порушенням строку, встановленого ст. 122 КАС України.
Верховний Суд у п. 43 постанови від 31.03.2021 року у справі № 240/12017/19 про перерахунок та виплату заборгованості з державної пенсії, тобто, у категорії подібних адміністративних справ щодо обчислення, призначення, перерахунку соціальних виплат, сформулював висновок щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого ст. 122 КАС України, про те, що:
«для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів».
Суд зазначає, що щорічна разова грошова допомога до 5 травня є періодичним платежем, тому про порушення своїх прав позивач міг дізнатися під час отримання такої виплати у розмірі, з яким він не погоджується, та реалізувати право на звернення до суду щодо оспорювання кожної щорічної виплати за період з 2020 рік до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.
Також слід зазначити, що Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав у постанові Верховного Суду від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19 відступила від висновків, викладених у постановах від 29.10.2020 у справі № 816/197/18, від 20.10.2020 у справі № 640/14865/16-а про те, що встановлені процесуальним законом строки та повернення позовної заяви без розгляду на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави, та висновків про те, що строк звернення позивача до суду у випадку спірних правовідносин розпочав перебіг після отримання позивачем листа-відповіді від органу Пенсійного фонду, а не після отримання пенсії за відповідний період (постанова Верховного Суду від 25.02.2021 у справі № 822/1928/18).
Такого ж висновку дійшов Верховний Суд в ухвалі від 30 червня 2021 року у справі № 420/940/21.
За правовою позицією Верховного Суду в постанові від 14 травня 2019 року у справі №815/3087/18, в якій суд вирішував питання щодо строку звернення позивача до суду з позовом стосовно виплати грошової допомоги до 5 травня та дійшов висновку пропуску строку звернення позивача до суду у червні 2018 року стосовно виплат грошової допомоги до 5 травня за 2011-2016 роки, оскільки одноразова грошова допомога до 5 травня є щорічною виплатою, тому позивач повинен був дізнаватися про порушення своїх прав щороку при її отриманні в розмірі, меншому ніж передбачено законом.
Отже, з дня отримання щорічної разової грошової допомоги позивачем, якому призначена така допомога, він вважається таким, що повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли позивач без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання щорічної разової грошової допомоги, демонструючи свою необізнаність щодо розміру перерахованої йому  допомоги звернувся до відповідача, який здійснює нарахування та виплату допомоги, із заявою про надання йому відповідної інформації. В такому випадку позивач вважався таким, що дізнався про порушення його прав при отриманні від відповідного органу відповіді на подану ним заяву.
Пунктом 3 розділу VI «Прикінцевих положень» КАС України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.
Натомість саме по собі посилання на карантинні заходи не є безумовною підставою для поновлення строку звернення до суду, оскільки дана позовна заява подана за наявності тих самих обставин (ведення карантинних заходів, існування можливості зараження коронавірусною хворобою), що не стали наразі перешкодою для звернення до суду, але однак уже після спливу строку звернення до суду.
Суд погоджується з наявністю поважних причин неможливості подати даний позов до суду в період хвороби позивача, а саме: з 22.07.2021 року по 26.07.2021 року (а.с. 47). 
Однак, позивачем не наведено причин та доказів  поважності, які унеможливлювали звернення позивача з даним позовом до суду в період коли позивач не перебував на лікарняному.
Таким чином, на переконання суду, позивач не вказав на обставини непереборного і об`єктивного характеру, що перешкодили йому дізнатись про порушення своїх прав, яке фактично мало місце у 2020 році та існування яких значною мірою утруднило або ж унеможливило реалізацію права на судовий захист у межах встановленого для цього строку звернення до суду.
Враховуючи тривалість строку, який пропущено, поведінку позивача, яка передувала зверненню до суду з даним позовом, та враховуючи, що позивач протягом вказаного періоду отримував щорічну разову грошову допомогу до 5 травня, хоча і в меншому розмірі, а отже мав дізнатись про порушення своїх прав, апеляційний суд погоджує висновок суду першої інстанції про визнання неповажними причини пропуску строку звернення до суду з цим позовом.
Частиною 2 статті 123 КАС України визначено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
На підставі викладеного, апеляційний суд погоджує висновок суду першої інстанції про повернення позову в частині вимог про:
- визнання протиправною бездіяльність УСЗН Слов`янської міської ВЦА щодо ненарахування та невиплати позивачу недоотриманої щорічної разової грошової допомоги до 5 травня  за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком;
- зобов`язання УСЗН Слов`янської міської ВЦА нарахувати та виплатити позивачу недоотриману щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік у розмірі 6800 грн., що складається з п`яти мінімальних пенсій за віком (8190 грн.), з урахуванням раніше виплачених коштів (1390 грн.);
- стягнення з УСЗН Слов`янської міської ВЦА на користь позивача недоотриманої щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі 6800 грн., що складається з п`яти мінімальних пенсій за віком (8190 грн.), з урахуванням раніше виплачених коштів (1390 грн.).
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції ухвала прийнята з дотриманням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду відсутні. 
Керуючись ст. ст. 240, 241, 250, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                  П О С Т А Н О В И В : 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року у справі  № 200/14593/21 за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Словянської міської військово-цивільної адміністрації Краматорського району Донецької області, Управління соціального захисту населення Краматорської районної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.
Повний текст постанови складений 21 грудня 2022 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду  протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                                                                                І.В. Геращенко

Судді                                                                                           Е.Г. Казначеєв

                                                                                                            Г.М. Міронова