ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/24581/21                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Шейко Т.І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  19 жовтня 2022 року                                                                      м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                                                               Ганечко О.М.,
суддів                                                                                                         Кузьменка В.В.,
                                                                                                    Василенка Я.М., 
за участі секретаря судового засідання                                        Фищук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіейчес Україна" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від      31 травня 2022 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіейчес Україна" до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві про стягнення заборгованості, -
                                                      
                                                   В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «СІЕЙЧЕС УКРАЇНА» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві, в якому просило суд:
-          визнати протиправними дії Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків із затягування бюджетного відшкодування              ТОВ «СІЕЙЧЕС УКРАЇНА» у загальній сумі 12294157 грн ПВД;
- стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України в м Києві на користь ТОВ «СІЕЙЧЕС УКРАЇНА» (IBAN рахунок (UAH): 84351005000002600742076250000026007420762500, банк                                 АТ «УКРСИББАНК», МФО банку: 351005, отримувач ТОВ «СІЕЙЧЕС УКРАЇНА», код ЄДРПОУ 35704808) заборгованість з відшкодування ПДВ у розмірі 5446414 грн за податковою декларацією з податку на додану вартість за лютий 2021 року;
- стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України в м Києві (ЄДРПОУ 37993783) на користь ТОВ «СІЕЙЧЕС УКРАЇНА» (IBAN рахунок (UAH): 84351005000002600742076250000026007420762500, банк АТ «УКРСИББАНК», МФО банку: 351005, отримувач ТОВ «СІЕЙЧЕС УКРАЇНА», код ЄДРПОУ 35704808) пеню на рівні 120% облікової ставки Національного банку України, що станом на 30.08.2021 року дорівнює 191240.54 грн. (із відповідним збільшенням за кожен день прострочки) за несвоєчасне відшкодування податку на додану вартість.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що заявлене бюджетне відшкодування позивача за податковою декларацією з ПДВ за лютий 2021 року у розмірі 12294157 грн було внесено в Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість. Аналізуючи положення пункту 200.10 статті 200 Податкового кодексу України, позивач звернув увагу на те, що за загальним правилом, проводиться камеральна перевірка даних податкової декларації і у разі відсутності виявлених порушень, сума бюджетного відшкодування є узгодженою. При цьому, у виключних випадках, визначених пунктом 200.11 статті 200 Податкового кодексу України, проводиться документальна перевірка. Позивач стверджує, що суми бюджетного відшкодування, заявлені останнім у декларації за лютий 2021 року, не відповідають згаданим вище кваліфікаційним ознакам, а тому, вказана сума підлягає відшкодуванню виключно за результатами камеральної перевірки. Враховуючи граничні строки подання декларації з податку на додану вартість за лютий 2021 року, камеральна перевірка повинна була бути проведена до 21 квітня 2021 року. Позивач звертає увагу, що за даними Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, камеральна перевірка податкової декларації за лютий 2021 року закінчена 25 квітня 2021 року. Позивач вважає, що суму бюджетного відшкодування, заявлену у декларації за лютий 2021 року, слід вважати узгодженою після спливу строку для проведення камеральної перевірки, позаяк підстави для проведення документальної перевірки відсутні. Поряд з цим, відповідачем, в порушення положень Податкового кодексу України, на підставі наказу від 20 квітня 2021 року № 291, проведено документальну позапланову перевірку ТОВ«СІЕЙЧЕС Україна» за відсутності будь-яких правових підстав. Позивач наголошує на незаконності проведення відповідачем документальної позапланової перевірки та відсутності правових наслідків такої перевірки, а тому вважає, що сума бюджетного відшкодування підлягає стягненню з нарахуванням пені.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 травня 2022 р. позов залишено без задоволення.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Сіейчес Україна" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.08.2022 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 05.10.2022.
У судовому засіданні 05.10.2022 було оголошено по справі перерву до 19.10.2022.
У судовому засіданні представник апелянта вимоги апеляційної скарги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити.
Представник відповідача Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.
Представник Головного управління Державної казначейської служби України в              м. Києві у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату та час розгляду апеляційної скарги.
18.10.2022, під № 45016 до суду від Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків надійшли додаткові пояснення.
19.10.2022, під № 45214 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіейчес Україна" надійшли додаткові пояснення по справі.
Заслухавши суддю доповідача, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 18 березня 2021 року, ТОВ «СІЕЙЧЕС УКРАЇНА» подано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за лютий 2021 року, у якій визначено суму податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню, в розмірі 12294157 грн. Одночасно, з декларацією ТОВ «СІЕЙЧЕС УКРАЇНА», було подано заяву про повернення суми бюджетного відшкодування та розрахунок суми бюджетного відшкодування. 
28 травня 2021 року, із затримкою проти встановленого законом строку, як наголошує позивач, останній отримав бюджетне відшкодування частково від заявленої суми, а саме, в розмірі 6847743 грн.
Решта суми - 5446414 грн. так і залишилась не повернутою.
У той же час, контролюючим органом була проведена документальна позапланова перевірка ТОВ «СІЕЙЧЕС УКРАЇНА» на підставі підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України та згідно наказу № 291 від 20 квітня 2021 року, за результатами якої складено акт перевірки від 21 травня 2021 року № 383/31-00-07-02-01/35704808 щодо дотримання податкового законодавства при декларування за лютий 2021 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування.
На підставі акта перевірки від 21 травня 2021 року № 383/31-00-07-02-01/35704808, контролюючим органом були винесені податкові повідомлення-рішення від 18 червня 2021 року № 330/31-00-07-02-01 та №331/31-00-07-02-01, не погоджуючись із якими позивач звернувся до суду з відповідним позовом.
На переконання позивача, відповідач повинен був провести камеральну перевірку даних податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання), натомість, останнім проведено документальну перевірку за відсутності на те правових підстав.
За наведених обставин, позивач вважає, що сума податку на додану вартість, що заявлена останнім до відшкодування, є узгодженою та підлягає стягненню з бюджету з нарахуванням пені.
Наведене і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з того, що  сума бюджетного відшкодування в розмірі 5446414 грн. є неузгодженою, тому право позивача на отримання бюджетного відшкодування до прийняття рішення судом в адміністративній справі № 640/25746/21 не вважається порушеним, а заявлені вимоги є передчасними.
Натомість, апелянт вважає вказані висновки суду першої інстанції помилковими та необґрунтованими, позаяк сума бюджетного відшкодування, заявлена позивачем у декларації за лютий 2021 року, підлягала відшкодуванню після спливу строку для проведення камеральної перевірки, позаяк підстави для проведення документальної перевірки відсутні. Апелянт стверджує, що відповідачем протиправно було проведено документальну позапланову перевірку ТОВ«СІЕЙЧЕС Україна» та наголошує на тому, що сума бюджетного відшкодування підлягає стягненню з нарахуванням пені.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Порядок визначення суми податку, що підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), визначено статтею 200 Податкового кодексу України.
Відповідно до змісту пунктів 200.1, 200.2, 200.4 статті 200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом. Для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, перераховує суми податку до бюджету.
При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
За нормами ст. 200.7 статті 200 ПК України, платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.
Тож, з наведеного слідує, що сума від`ємного значення визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду і враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу платник ПДВ має право обирати: декларувати йому суму бюджетного відшкодування чи зараховувати цю суму до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Згідно з вимогами п.  200.23 статті 200 ПК України,  суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.
Колегія суддів зазначає, що безпідставне неподання податковим органом до органу казначейської служби висновку із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, та непогашення заборгованості бюджету з податку на додану вартість, не позбавляє платника податку права пред`явити вимоги про стягнення передбаченої нормами ПК України пені, оскільки саме після спливу законодавчо визначеного строку для проведення зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок платника, відповідна сума відшкодування податку на додану вартість набуває статусу заборгованості.
За даних обставин, судом встановлено та не заперечується сторонами, що відповідачем не було подано висновки до органу Державного казначейства України із зазначенням сум податку на додану вартість, що підлягають відшкодуванню позивачу з бюджету. 
Відповідно до норм підпункту 200.7.2 пункту 200.7 статті 200 ПК України, заяви про повернення сум бюджетного відшкодування автоматично вносяться до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження. Повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування здійснюється у хронологічному порядку відповідно до черговості внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування. 
У силу змісту пункту 200.10 статті 200 ПК України, у строк, передбачений абзацом першим пункту 76.3 статті 76 цього Кодексу, контролюючий орган проводить камеральну перевірку даних податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання). Платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування в разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у випадках, визначених пунктом 200.11 цієї статті, - за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, що проводяться відповідно до цього Кодексу.
Згідно з пунктом 200.11 статті 200 ПК України, контролюючий орган має право протягом 60 календарних днів, що настають за граничним строком подання податкової декларації, а в разі якщо така податкова декларація надана після закінчення граничного строку - за днем її фактичного подання, провести документальну перевірку платника податку в разі, якщо розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено за рахунок від`ємного значення, сформованого за операціями: за періоди до 1 липня 2015 року, що не підтверджені документальними перевірками; з придбання товарів/послуг за період до 1 січня 2017 року у платників податку, що використовували спеціальний режим оподаткування, визначений відповідно до статті 209 цього Кодексу.
У визначені цим пунктом терміни проводяться також документальні перевірки, передбачені підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу. Рішення про проведення документальної перевірки має бути прийнято не пізніше закінчення граничного строку проведення камеральної перевірки.
Тож, контролюючий орган наділений повноваженнями проводити як камеральну перевірку даних податкової декларації, так і документальні перевірки з двох окремих підстав, що передбачені:
пунктом 200.11 статті 200 ПК Україні так і підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 ПК Україні.
З огляду на викладене, суд першої інстанції цілком обґрунтовано відхилив посилання строни позивача на те, що правильність визначення платником податків суми податку на додану вартість, що підлягає відшкодуванню, може бути перевірена виключно під час камеральної перевірки, а тому, колегія суддів погоджується з судом першої інсатнції про помилковість твердження позивача про затягування бюджетного відшкодування.
Також, особливу увагу, у контексті доводів апелянта, колегія суддів звертає увагу на те, що питання призначення/проведення/оформлення результатів перевірки, на підставі якої складено акт на прийнято податкові повідмолення-рішення, не є предметом розгляду даного спору, а тому, будь-яким доводам та посиланням позивача в цій чатсині суд у даній справі не може надавати оцінку, незважаючи на їх обґрунтованість/необґрунтованість.
Так, 20 квітня 2021 року Центральним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків прийнято наказ № 291, яким призначено проведення документальної позапланової перевірки ТОВ «СІЕЙЧЕС УКРАЇНА» з питання законності декларування від`ємного значення податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн по декларації з податку на додану вартість за лютий 2021 року, з 26 квітня 2021 року, тривалістю 15 робочих днів. За результатами проведення перевірки було складено акт від 21 травня 2021 року № 383/31-00-07-02-01/35704808. 18 червня 2021 року, Центральним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків прийнято податкові повідомлення-рішення: № 330/31-00-07-02-01 про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за лютий 2021 року на 5446414 грн та застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 1361603,59 грн; № 331/31-00-07-02-01 про зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість за лютий 2021 року на суму 8377995 грн. Тож, наведене дає підстави для висновку, що заявлена сума бюджетного відшкодування не мала статусу узгодженої.
Не погодившись з рішеннями контролюючого органу, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.
Судом першої інстанції було досліджено, що у провадженні судді Окружного адміністративного суду міста Києва Шулежка В.П. перебуває адміністративна справа             № 640/25746/21 за позовом ТОВ "СІЕЙЧЕС УКРАЇНА" до Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 18 червня 2021 року № 330/31-00-07-02-01 та  № 331/31-00-07-02-01.
Колегія суддів враховує, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.12.2021 у справі № 640/25746/21 позов задоволено. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.07.2022 апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків залишено без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.12.2021 - без змін. Тобто, лише з дати розгляду апеляційної скарги, а саме, 05.07.2022, рішення суду набрало законної сили, а оскаржувані позивачем податкові повідомлення-рішення є скасованими. Водночас, вкзаані обставини не впливають на правильність висновків суду першої інсатнції, позаяк, станом на дату прийняття рішення у даній српаві - 31.05.2022, податкові повідомлення-рішення, оскаржувані у справі № 640/25746/21 не були скасовані на підставі рішення суду, що набрало законної сили, а відповідно до пункту 200.12 статті 200 ПК України, зазначена у заяві сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування з однієї із таких дат: а) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку проведення перевірки, в разі, якщо контролюючим органом внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про відсутність порушень під час такої перевірки; б) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку проведення камеральної перевірки, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату початку та закінчення проведення перевірки даних, зазначених у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, з обов`язковою відміткою щодо виду перевірки (камеральна, документальна); в) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку, передбаченого цим Кодексом для складення акта перевірки, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату складення акта перевірки; г) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку, передбаченого цим Кодексом для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату та номер податкового повідомлення-рішення; ґ) з дня визнання протиправним та/або скасування податкового повідомлення-рішення.
Тому, враховуючи, що сума бюджетного відшкодування в розмірі 5446414 грн, яку в даній справі просить позивач стягнути з Державного бюджету України, станом на дату звернення до суду з даним позовом та винесення рішення судом першої інстанції в даній справі, була неузгодженою, з урахуванням змісту та наслідоків податкових повідомлень-рішень від 18 червня 2021 року № 330/31-00-07-02-01 та № 331/31-00-07-02-01, відсутні у даному спорі підстави для задовлення позовних вимог про стягнення заборгованості з відшкодування ПДВ та пені на рівні 120% облікової ставки НБУ.
Лише з дати набрання законної сили у справі № 640/25746/21, відпали підстави для того, щоб вважати заявлену позивачем суму бюджетного відшкодування ПДВ неузгодженою, та, як наслідок, відповідач, має вчинити дії по поверненню вказаної суми на рахунок товариства, проте, суд вирішує позовні вимоги на підставі правовіносин, що склалися на момент звернення до суду, та не може вирішувати спір на підставі нових обставин, що не були покладені в основу позовних вимог чи захищати права на майбутнє.  У даній справі суд виключно може констатувати, що на час вирішення даного спору, сума бюджетного відшкодування в розмірі 5446414 грн, яку просить позивач стягнути з Державного бюджету України, була неузгодженою до 05.07.2022, а формулювання апелянтом доводів та обґрунтувань щодо неправомірності/протиправності призначення перевірки, за наслідком якої були прийняті ППР та сума бюджетного відшкодування заявлена позивачем стала неузгодженою, не може мати вплив на результати розгляду даної справи, позаяк такі виходять за межі позовних вимог та предмету доказування даног спору, та мали досліджуватись у справі № 640/25746/21.   
Враховуючи викладене, колегія суддів підтримує висновок суду першої інсатнції про те, що оскільки станом на дату звернення до суду з даним позовом та прийняття рішення у справі, сума бюджетного відшкодування в розмірі 5446414 грн була неузгодженою, право позивача на отримання бюджетного відшкодування до прийняття рішення судом в адміністративній справі № 640/25746/21 (набрання законної сили рішенням у справі) не вважається порушеним, а заявлені вимоги є передчасними та задоволенню не підлягають.
Підсумовуючи, колегія суддів вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не є підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

 П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіейчес Україна" - залишити без задоволення. 

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 травня 2022 р. - залишити без змін. 

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя                                                                         О.М. Ганечко 

        Судді                                                                                         В.В. Кузьменко 

                                                                                          Я.М. Василенко

Повний текст постанови складено 24.10.2022.