17.10.22
22-ц/812/850/22
Єдиний унікальний номер судової справи 484/1884/22
Номер провадження 22-ц/812/850/22
Доповідач апеляційного суду Серебрякова Т.В.

Постанова
Іменем України

17 жовтня 2022 року                                                місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого Серебрякової Т.В.,
суддів: Самчишиної Н.В., Ямкової О.О.,

з секретарем судового засідання Стрілець К.О.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» рішення, яке ухвалено Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області 09 серпня 2022 року під головуванням судді Максютенко О.А., в приміщені цього ж суду, у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» про відшкодування шкоди, завданої смертю фізичної особи,

УСТАНОВИЛА:

У червні 2022 року  ОСОБА_1  звернувся до суду із позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» (далі –АТ «СГ «ТАС» (приватне)) про відшкодування шкоди, завданої смертю фізичної особи.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 22 червня 2020 року близько 22 год. 35 хв. у місті Нова Каховка Херсонської області на Дністровському проспекті відбулась дорожньо-транспортна пригода, де водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом - автомобілем марки і моделі BMW X5, реєстраційний номер НОМЕР_1 , допустив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Внаслідок даної ДТП, ОСОБА_3 від отриманих тілесних ушкоджень помер. 
23 червня 2020 року за фактом настання даної ДТП було внесено відомості про таку подію до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12020230000000253 з кваліфікацією за ч.3 ст.286 КК України та розпочато досудове розслідування. 
Позивач є батьком загиблого ОСОБА_3 . У зв`язку із смертю сина позивачу спричинена матеріальна шкода, яка проявилася у понесених витратах на виготовлення та спорудження надгробного пам`ятника. Шкоду було завдано внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки – транспортного засобу – легкового автомобіля BMW X5, реєстраційний номер НОМЕР_1 , а тому відповідальність за заподіяну шкоду настала у володільця джерела підвищеної небезпеки незалежно від наявності вини. Цивільно-правова відповідальність водія вищевказаного транспортного засобу ОСОБА_2 , на дату дорожньо-транспортної пригоди, була застрахована в АТ «СГ «ТАС» (приватне), поліс №AР7924866.
05 листопада 2021 року представник позивача звернувся АТ «СГ «ТАС» (приватне) із заявою про виплату страхового відшкодування понесених витрат на виготовлення та спорудження надгробного пам`ятника у загальному розмірі 19 740 грн. з усіма необхідними документами. 
Проте, у відповідь відповідач повідомив представника позивача про те, що заяву з доданими до неї документами отримано та прийнято рішення про призупинення розгляду заяви до дати, коли страховику стане відомо про набрання рішенням у кримінальній справі законної сили.
Позивач вважає такі дії відповідача неправомірними, у зв`язку зі чим вимушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав.
Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_1 просив стягнути на його користь з АТ «СГ «ТАС» (приватне) 19 740 грн. страхового відшкодування, пов`язаного з понесенням витрат на виготовлення та спорудження надгробного пам`ятника загиблому.
Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 09 серпня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі.
Стягнуто з АТ «СГ «ТАС» (приватне) на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування понесених витрат на виготовлення та спорудження надгробного пам`ятника загиблому, в розмірі 19 740 грн.
Стягнуто з АТ «СГ «ТАС» (приватне) на користь держави судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп.
Рішення суду мотивовано тим, що відсутність у матеріалах справи доказів притягнення особи до кримінальної відповідальності або закриття кримінального провадження не означає відсутність особи для цивільно-правової відповідальності, таке не може свідчити про відсутність страхового випадку та про відсутність підстав для відшкодування відповідачем позивачу витрат на встановлення надгробного пам`ятника в межах суми страхового відшкодування.
Факт страхового випадку зафіксовано правоохоронними органами, що підтверджено даними наявного в матеріалах справи обвинувального акту стосовно ОСОБА_4 за ч.3 ст.286 КК України, який перебував на розгляді у Новокаховського міського суду Херсонської області, та не спростовано відповідачем.
Додатковим рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 вересня 2022 року відмовлено в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.
В апеляційній скарзі АТ «СГ «ТАС» (приватне), посилаючись на порушення міськрайонним судом норм матеріального та процесуального права, просило судове рішення скасувати, та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволені позову.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що вказаний позов є передчасним, оскільки заявлена ДТП наразі розглядається у кримінальному провадженні №12020230000000253, що відповідно до закону, який регулює спірні правовідносини, є підставою для призупинення строку для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування та його виплату.
Крім того, відповідач вважає, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що спір виник з приводу виплати страхового відшкодування, а не відшкодування шкоди, спричиненої смертю особи, а тому позивач не звільнений від сплати судового збору. При цьому, розгляд справи за позовом, який не був оплачений судовим збором, на думку відповідача, є істотним порушенням норм процесуального права.
В судове засідання суду апеляційної інстанції позивач та представник відповідача не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, тому в порядку ч.2 ст.372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, з огляду на таке.
Відповідно до частин 1,2,5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судове рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.
Так, забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року за №3477-IV застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.
За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від  17 липня 1997 року №475/97-ВР, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.
При цьому, в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.
Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.
Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України).
З матеріалів справи убачається, що 22 червня 2020 року близько 22 год. 35 хв. у місті Нова Каховка Херсонської області на Дніпровському проспекті відбулась дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортного засобу - автомобіля марки і моделі BMW X5, реєстраційний номер НОМЕР_1 , водій якого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9-12). 
До Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 червня 2020 року за №12020230000000253 внесено відомості за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України (а.с.13).
До Новокаховського міського суду Херсонської області було направлено обвинувальний акт у зазначеному кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_2 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України.
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 та довідки про причину смерті від 23 червня 2020 року, внаслідок ДТП ОСОБА_3 від отриманих тілесних ушкоджень помер (а.с.14 зворот,15).
Згідно з полісом №АР7924866 цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу, за участю якого сталася ДТП, на час настання події була застрахована в АТ «СГ «ТАС» (приватне) (а.с.14).
Відповідно до свідоцтва про народження Серія НОМЕР_3 ОСОБА_1 є батьком загиблого ОСОБА_3 (а.с.15 зворот).
06 липня 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_6 звернулись до АТ «СГ «ТАС» (приватне) із повідомленням про ДТП, яка сталася 22 червня 2020 року (а.с.19).
05 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування пов`язаного з витратами на спорудження та виготовлення надгробного пам`ятника в сумі 19 740 грн. (а.с.22 зворот).
Згідно з листом за вих.№13 від 05 січня 2022 року АТ «СГ «ТАС» (приватне) повідомило позивача про призупинення розгляду справи, тому, що на даний час не може прийняти рішення по справі, оскільки не має документального підтвердження того, що по справі завершене кримінальне провадження. Також страховику не відомо щодо набрання рішенням у такій справі законної сили. При наданні вироку суду по кримінальній справі, який вступив в законну силу, розгляд справи страховиком буде відновлено і по справі буде прийнято відповідне рішення (а.с.24).
Отже, враховуючи викладені обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що спірні правовідносини виникли з приводу виплати страхового відшкодування за шкоду, завдану смертю  ОСОБА_3  в результаті дорожньо-транспортної пригоди з участю водія  ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в АТ «СГ «ТАС» (приватне).
Згідно зі ст.ст.636,979,985,988,992 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Виконання договору на користь третьої особи може вимагати як особа, яка уклала договір, так і третя особа, на користь якої передбачено виконання, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із суті договору.
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи, якій страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату у разі досягнення нею певного віку або настання іншого страхового випадку.
Страховик зобов`язаний: 1) ознайомити страхувальника з умовами та правилами страхування; 2) протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; 3) у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.
Страхова виплата за договором особистого страхування здійснюється незалежно від сум, що виплачуються за державним соціальним страхуванням, соціальним забезпеченням, а також від відшкодування шкоди.
До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів, визначена спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
З огляду на визначені ст.11 ЦК України підстави виникнення цивільних прав та обов`язків, АТ «СГ «ТАС» (приватне), як страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів – поліс №АР7924866, у разі настання страхового випадку, відшкодовує оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП здоров`ю, майну третьої особи, в порядку та на умовах, встановлених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за №1961-ІУ.
Відповідно до п.2.1 ст.2 Закону України №1961-ІУ якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.
Відповідно до ч.1 ст.1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.
Страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів це страхові правовідносини, де об`єктом страхування виступає цивільно-правова відповідальність перед третіми (фізичними і юридичними) особами, яким може бути спричинений збиток внаслідок ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу.
Цивільна відповідальність носить майновий характер: особа, яка заподіяла шкоду, зобов`язана повністю відшкодувати збитки потерпілому, тобто третіх особі. Підписанням договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів даний обов`язок в межах укладеного договору перекладається на страховика.
Відповідно до ч.5 ст.1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
За змістом ст.27 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» право на отримання відшкодування за шкоду, пов`язану із смертю потерпілого, мають особи, які знаходилися на утриманні потерпілого, та особи, які взяли на себе витрати з поховання. Витрати на поховання мають бути обґрунтовані та відшкодовуються при наданні страховику оригіналу свідоцтва про смерть та документів, які підтверджують такі витрати.
Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим мають однаковий обв`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. 
Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має своє межі, за якими відповідальність виключається. До них належить непереробна сила та умисел потерпілого.
Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереробної сили законом покладається на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція завдавача шкоди.
Тобто, для відповідальності за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, достатньо лише трьох підстав: наявність шкоди, протиправна дія заподіювача шкоди та наявність причинного зв`язку між протиправною дією та шкодою. Вина заподіювача шкоди не вимагається. 
Із аналізу положень ст.1201 ЦК України та ст.27 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» випливає, що витрати на виготовлення пам`ятника визначаються із фактичної вартості, але із урахуванням граничної вартості пам`ятників у даній місцевості.
Порядок отримання страхового відшкодування особою, яка має право на отримання страхового відшкодування, та строки прийняття страховиком рішення про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування регламентовано статтями 35,36 Закону України за №1961-ІУ.
Зобов`язання страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у разі настання страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування, належить до зобов`язань з визначеним строком виконання 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування (п.36.2 ст.36 Закону №1961-ІУ).
За такого відсутність судового рішення у кримінальному провадженні не звільняє особу (у даному випадку страховика) від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ДТП, внаслідок якої загинув син позивача, є страховим випадком, а тому в страховика виник обов`язок виплатити страхове відшкодування, тобто відшкодувати шкоду, пов`язану зі смертю потерпілого, яка включає в себе і витрати на виготовлення та спорудження надгробного пам`ятника. 
До того ж, на думку колегії суддів, відсутність остаточного рішення у вказаному кримінальному провадженні не є підставою, що унеможливлює вирішення спору між сторонами щодо страхових виплат, оскільки шкода спричинена транспортним засобом в результаті дорожньо-транспортної пригоди відшкодовується незалежно від наявності чи відсутності в діях водія вини.
Зважаючи на сукупність обставин та наявних у справі доказів, колегія суддів визнає наявність причинно-наслідкового зв`язку між дорожньо-транспортною пригодою та смертю ОСОБА_3 , що достовірно підтверджується неспростованим висновком проведеної медичної експертизи в рамках кримінального провадження.
Колегією суддів не встановлено також істотного порушення судом першої інстанції норм процесуального права, на які вказує відповідач у доводах апеляційної скарги, зокрема, несплати судового збору позивачем, виходячи з наступних обставин.
Як уже зазначалося, спір виник з приводу відшкодування страховиком шкоди заподіяної смертю потерпілого в результаті дорожньо-транспортної пригоди (ст.ст.23,27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Отже, у відповідності до п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору.
Більш того, вирішення судом позову, який не було оплачено судовим збором, не є істотним порушенням норм процесуального права, яке у силу ст.376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував, обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
За правилами п.п. «в» п.4 ч.1 ст.382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки рішення суду першої інстанції залишено без змін, то і підстави для розподілу судових витрат в розумінні ст.141 ЦПК України відсутні.
Керуючись ст.ст.367,374,375,381,382 ЦПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» – залишити без задоволення.
Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 09 серпня 2022 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках та з підстав, передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий                                                        Т.В. Серебрякова 

Судді:                                                                Н.В. Самчишина

                                                                       О.О. Ямкова

Повний текст судового рішення
складено 18 жовтня 2022 року