УХВАЛА

16 листопада 2022 року  
м. Київ

справа №П/320/513/20
адміністративне провадження №К/990/29942/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Данилевич Н.А.,
суддів: Мацедонської В.Е.,  Шевцової Н.В., 

перевіривши касаційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2022 року у справі №П/320/513/20 за позовом Приватного акціонерного товариства «Броварське шляхо-будівельне управління № 50» до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови, -
ВСТАНОВИВ:
01 листопада 2022 року касаційна скарга надійшла до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України.
Приватне акціонерне товариство "Броварське шляхово-будівельне управління №50" звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 23.12.2019 року №170247.     
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2021 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2022 року, позов задоволено.
Задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що матеріали справи не містять доказів надання відповідачем можливості водію розподілити вантаж рівномірно по осям, а також врахування цієї можливості під час розгляду справи про порушення ПрАТ "Броварське ШБУ №50" норм статті 60 Закону № 2344.
Суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції про те, що результати вимірювання, здійснені відповідачем, не можна вважати достовірними, зважаючи на неможливість встановлення точного показника навантаження на кожну з осей транспортного засобу з відповідним вантажем, а отже висновки відповідача про перевищення позивачем нормативно-допустимого навантаження на одиночну та здвоєну осі є необ`єктивними, такими, що не відповідають дійсності та нормам чинного законодавства України, а відтак оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню.
Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу до Верховного Суду.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень суд першої інстанції вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження.
Водночас, пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Оскаржуючи судові рішення у справі, яка розглянута в порядку спрощеного позовного провадження, скаржник у касаційній скарзі послався на підпункт «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС Україн.
Скаржник зазначив, що стан автомобільних доріг, наповнення Державного бюджетну є чинниками, які безпосередньо стосуються усіх без винятку громадян України. 
Суд, проаналізувавши доводи касаційної скарги в сукупності з встановленими в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанції обставинами, доходить висновку про наявність в даному випадку обставин, наведених у підпункті "в" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
За правилами частини четвертої  статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою    статті 353 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Оскаржуючи судові рішення, відповідач покликається на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України та зазначає, що наразі відсутній висновок щодо правильного застосування статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» (далі - Закон № 2344) та пунктів 23-24 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року №879 (далі - Порядок №879). 
Водночас, норма права, на яку посилається скаржник, а саме стаття 6 Закону №2344 в обґрунтування підстав касаційного оскарження, носить загальний характер, в той час як касаційна скарга не містить аргументів її неправильного застосування та підстав для формування такого висновку (усунення колізії, визначення пріоритету між нормами, тлумачення норми, т.і.)
Отже, вказана норма сама по собі не впливає на вирішення цього спору і не потребує висновку Верховного Суду як самостійні норми, за обставин, установлених судами у цій справі.
Водночас скаржник, зазначивши про відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування пунктів 23-24 Порядку №879 у подібних правовідносинах, виклав підстави касаційного оскарження, передбаченого пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
В касаційній скарзі відповідачем заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження. В цьому клопотанні скаржник вказав, що повний текст постанови суду апеляційної інстанції виготовлено 14 вересня 2022 року, проте опубліковано лише 19 вересня 2022 року. Відповідачем отримано рішення суду апеляційної інстанції 30 вересня 2022 року. 
Як доказ додано до касаційної скарги роздруківку першого аркуша постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2022 року, на якому відображено «№19729/0/22-22 від 30.09.2022». 
Колегія суддів відхиляє дану роздруківку, оскільки неможливо встановити яким способом (в приміщенні суду або засобами поштового зв`язку, або на електронну адресу, або через підсистему «Електронний Суд») і коли дійсно відповідач отримав копію рішення суду апеляційної інстанції.
Отже, Верховний Суд не вбачає підстав для поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, на підставі частини другої статті 329 КАС України. 
Разом з цим відповідач посилається на ракетні обстріли з боку країни-агресора, у тому числі й міста Києва. Було знищено ряд об?єктів критичної інфраструктури, які забезпечують електропостачання. Відтак, як зазначає скаржник, виконання працівниками Укртрансбезпеки своїх посадових обов?язків, як і інших працівників органів державної влади, ускладнено не лише необхідністю збереження життя, а й можливістю доступу до робочих місць, відсутності технічних засобів (зокрема електропостачання, доступу до мережі інтернет, систем «Електронний суд», Єдиного державного реєстру судових рішень та інше).
Відповідно до частини третьої статті 329 КАС України строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених  частиною п`ятою  статті 333 цього Кодексу.
З огляду на це, Суд дійшов висновку про наявність підстав для поновлення строку на касаційне оскарження рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2021 року та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2022 року у справі №П/320/513/20.
Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для залишення касаційної скарги без руху, її повернення чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні. 
Керуючись статтями 329, 330, 334, 335, 338 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд
УХВАЛИВ:
Поновити Державній службі України з безпеки на транспорті строк на касаційне оскарження рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2022 року у справі №П/320/513/20.
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2022 року у справі №П/320/513/20 за позовом Приватного акціонерного товариства «Броварське шляхо-будівельне управління № 50» до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови.
Витребувати із Київського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2021 року справу № №П/320/513/20 за позовом Приватного акціонерного товариства «Броварське шляхо-будівельне управління № 50» до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови.
Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів. 
Встановити строк для подачі відзиву на касаційну скаргу - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали - та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій і доданих до нього документів іншим учасникам справи. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                                  Н.А. Данилевич
Судді                                                                                                                      В.Е. Мацедонська
                                                                                                                               Н.В. Шевцова