ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/10007/21	Головуючий у 1-й інстанції Сливка Л.М. 	
Провадження № 22-ц/817/757/22 	Доповідач - Дикун С.І.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2022 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Дикун С.І. 
суддів -  Парандюк Т. С., Храпак Н. М., 
з участю секретаря - Панькевич Т.І. 
                                       представника позивачки ОСОБА_1 -
                                       адвоката Бочана І.П. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/10007/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 червня 2022 року у справі за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, ухваленого суддею Сливкою Л.С., -

                                       ВСТАНОВИВ:                                                                                                                    
        ОСОБА_2 подав до суду позов до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення способу участі батька у вихованні дитини. 
        ОСОБА_3 подала до суду зустрічний позов до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. Просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 10 000 гривень, щомісячно, на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з моменту звернення до суду з цим позовом і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 18 листопада 2020 року у справі № 607/18338/18 частково задоволено позов ОСОБА_2 до неї про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини та визнано ОСОБА_2 батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язано Тернопільський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису № 147 від 19 січня 2011 року, записавши батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 . 
       З часу народження сина ОСОБА_4 відповідач ухилявся і надалі ухиляється від надання їй та сину матеріальної допомоги, зовсім не дбає про фізичний та духовний розвиток сина. При цьому, відповідач є матеріально забезпеченою особою, отримує високу пенсію та одночасно працює на висококооплачуваній роботі. Інших неповнолітніх дітей у відповідача немає. Вважає, що відповідач спроможний сплачувати аліменти у розмірі 10 000 гривень, щомісячно.
       Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 червня 2022 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення способу участі батька у вихованні дитини - задоволено частково.
       Визначено порядок участі ОСОБА_2 у вихованні дитини - сина ОСОБА_4 , відповідно до графіку побачень в такі дні та у такий спосіб:
- щоп`ятниці, щосуботи та щонеділі з 15.00 години до 21.00 години за бажанням дитини та у присутності матері;
- у святкові дні: день народження сина ОСОБА_4 -21 грудня, Різдво Христове - 07 січня, Великодні свята - вихідний понеділок (наступний після Великодня) із 17 години до 20 години, за бажанням дитини, за попередньою домовленістю між батьками стосовно кожного свята.
       У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
       Стягнуто із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 908 гривень судового збору.
       Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину - задоволено частково.
       Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на неповнолітню дитину сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 (три тисячі) гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із 07 червня 2021 року та до досягнення дитиною повноліття.
       У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
       Стягнуто із ОСОБА_2 в дохід держави 908 гривень судового збору.
       Рішення про стягнення аліментів на дитину у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання. 
       21 липня 2022 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Управління сім`ї, молоді, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення способу участі батька у вихованні дитини, зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину.
       В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить змінити рішення суду у частині зустрічного позову, зменшити розмір аліментів не менше ніж половина прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку відповідно до норми ст.182 СК України та зобов`язати орган опіки та піклування здійснювати контроль за цільовим витрачанням аліментів . 
       Посилається на те, що висновок суду про те, що він ухилявся і надалі ухиляється від надання своєму синові матеріальної допомоги і не дбає про фізичний і духовний розвиток сина, не відповідає дійсним обставинам справи, які свідчать про те, що ОСОБА_1 постійно чинила йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, залякувала їх сина, вчиняла щодо нього акти насильства, про що відкрито кримінальне провадження № 42021210000000214. Факти знущання ОСОБА_1 над сином ОСОБА_4 зафіксовані Тернопільською районною комісією у справах дітей у 2018 році, однак суд ігнорував дані обставини, незважаючи на його аргументи, надані під час судового засідання.
       Зазначає, що при розгляді зустрічного позову судом встановлено обставини, що мають значення для справи: наявність у нього сина інваліда 2 групи - ОСОБА_6 , якому він надає допомогу на проживання та лікування; наявність у нього пенсійних виплат, прожитковий мінімум для дітей, віком від 6 до 18 років. Мінімальний розмір аліментів повинен становити половину прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто не більше 1417 гривень у 2022 році. 
       Суд не взяв до уваги з`ясованих обставин, що мають значення для справи та ухвалив незаконне та необгрунтоване рішення про стягнення з нього аліментів в розмірі більшому ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку 3000 гривень щомісячно. 
       Відзив у визначений судом термін не надійшов.
       21 липня 2022 року ОСОБА_2 подав заяву про відмову від свого позову до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення способу участі батька у вихованні дитини та закриття провадження у справі. 
       Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 14 листопада 2022 року заяву ОСОБА_2 про відмову від позову задоволено.
       Прийнято відмову ОСОБА_2 від позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення способу участі батька у вихованні дитини.
       Визнано рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 червня 2022 року в цій частині нечинним.
       Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_7 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Управління сім`ї , молоді, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення способу участі батька у вихованні дитини, закрито.
       Під час розгляду справи в апеляційному суді представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Бочан І.П. заперечив апеляційну скаргу. Рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим. 
ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про розгляд справи в порядку ч.11 ст. 128 ЦПК України (вручити повістку за місцем проживання було неможливо у зв`язку із відсутністю ОСОБА_2 , про що підтверджено актом судових розпорядників від 03.10.2022; ОСОБА_2 змінив номер телефону) не з`явився до апеляційного суду.
Розгляд апеляційної скарги неодноразово відкладався (07.09.2022, 03.10.2022, 13.10.2022), у зв`язку з неявкою ОСОБА_8 , ним не заявлялись клопотання про відкладення розгляду справи та не долучено підтверджуючих документів про неможливість взяти участь у даному судовому засіданні 14.11.2022 року.
Заважаючи на наведене та з урахуванням думки представника ОСОБА_1 адвоката Бочана І.П. та вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України, а також, що строки розгляду апеляційної скарги закінчились, колегія суддів вважає, що неявка відповідача за зустрічним позовом не перешкоджає розгляду справи.
       Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивачки адвоката Бочана І.П., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав. 
       Частково задовольняючи позов та стягуючи аліменти на неповнолітнього сина сторін у сумі 3000 грн. суд першої інстанції виходив з тих обставин, що ОСОБА_2 не виконує належним чином обв`язку з утримання дитини, що перебуває на утриманні матері, з котрою проживає, а тому відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти у визначеній судом сумі. Визначаючи розмір аліментів у сумі 3000 грн суд дійшов висновку, що саме такий розмір буде якнайкраще відповідати інтересам дитини та платника аліментів, котрий не довів своєї неможливості сплачувати аліменти на неповнолітнього сина у сумі 3000 грн. 
       Колегія суддів погоджується з даним висновком суду.
       Як установлено судом та підтверджується матеріалами справи, рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 листопада 2020 року, ухваленим у цивільній справі №607/18338/18 частково задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини та ухвалено: визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зобов`язати Тернопільський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) внести зміни до актового запису №147 від 19 січня 2011 року, складеного Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, записавши батьком - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_2 , громадянина України.
       Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно 03 лютого 2021 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Тернопіль, про що складено актовий запис №147 Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області.
       Батьками ОСОБА_4 у вказаному свідоцтві про народження зазначені сторони у справі: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
       Згідно довідки про доходи №08/06-2022, виданої 08 червня 2022 року фізичною особою-підприємцем ОСОБА_9 , ОСОБА_1 працює у ФОП ОСОБА_9 з 24 січня 2020 року та займає посаду продавця, її дохід за період із грудня 2021 року по травень 2022 року становить 43800 гривень.
       Частиною другою статті 150 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
       Згідно вимог частин першої, другої статті 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
       Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
       Так, згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
       За вимогами статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
       За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду.
       При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір.
       Згідно із частиною другою статті 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
       Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено, що у 2022 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні.
       Судом першої інстанції з`ясовано, що наявні підстави для стягнення з відповідача аліментів, оскільки встановлено, що дитина сторін проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, сторони не досягли домовленості щодо розміру аліментів від надання яких у добровільному порядку відповідач відмовляється.
       При визначенні розміру аліментів суд врахував обставини згідно із ст. 182 Сімейного кодексу України, відповідно до наданих сторонами доказів.
        Тобто, при визначенні розміру аліментів у твердій грошовій сумі суд врахував стан здоров`я дитини, стан здоров`я платника аліментів та його матеріальне становище, який повідомив, що матеріально забезпечений, отримує пенсію у розмірі приблизно 9750 грн, наявність у нього на праві власності будинку, утримання ним сина інваліда 2 групи, 1986 року народження, який проживає із колишньою дружиною відповідача, матеріальне становище отримувача аліментів. За таких встановлених обставин суд обґрунтовано задовольнив зустрічні позовні вимоги про стягнення аліментів на неповнолітнього сина у розмірі 10000 грн частково, визначивши аліменти у сумі 3000 грн.
       Твердження апелянта, що на його утриманні перебуває син - інвалід 2 групи, якому він надає допомогу на проживання та лікування не є підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки ці обставини вже враховані судом першої інстанції при визначенні розміру аліментів, так як суд задовольнив позовні вимоги частково - із заявленого позивачкою розміру аліментів 10000 грн, судом визначено розмір 3000 грн. Окрім того, доказів реальної потреби утримання повнолітнього сина-інваліда і розміру такого утримання ОСОБА_2 не подано, як і не підтверджено, що вказані обставини перешкоджають йому надавати аліменти на неповнолітнього сина у визначеному судом розмірі.
       Не заслуговують на увагу доводи ОСОБА_2 , що визначений судом розмір аліментів 3000 грн. є більшим, ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, оскільки суд першої інстанції встановив вказаний розмір, оцінюючи докази по справі в їх сукупності в розумінні ст.182 СК України. При цьому суд аргументовано виснував, що саме такий розмір аліментів забезпечуватиме реальну, ефективну участь платника аліментів у потребах неповнолітнього сина та не порушуватиме правила щодо рівності батьків у виконанні обов`язку з матеріального утримання дитини.
       Доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на положеннях закону і фактичних обставинах справи та не спростовують правильність висновків суду першої інстанції. 
       Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір, повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому визнає дане рішення законним та обґрунтованим. 
       Судові витрати за розгляд справи в апеляційному суді, у відповідності до ст.141 ЦПК України, покласти на ОСОБА_2 , в межах понесених ним сум.
       Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,-         
постановив:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
       Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 червня 2022 року в частині вирішення зустрічих позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину залишити без змін.
       Судові витрати за розгляд справи в апеляційному суді покласти на ОСОБА_2 в межах понесених ним сум.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, окрім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.
       Повний текст постанови складений 21 листопада 2022 року 

Головуючий 
Дикун С.І.
Судді: Парандюк Т.С.

                                                                                Храпак Н.М.