ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4931/22 Справа № 206/5953/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Маштак К.С. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2022 року                                                                 м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Свистунової О.В.,
суддів - Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,
за участю секретаря - Попенко Ю.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу  ОСОБА_1 

на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 06 травня 2022 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", треті особи: Державний нотаріальний архів в Дніпропетровській області, Відділ формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про припинення обтяження, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" (далі - АТ "Ощадбанк"), треті особи: Державний нотаріальний архів в Дніпропетровській області, Відділ формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про припинення обтяження.

Позовна заява, з урахуванням уточнень, мотивована тим, що на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 16 травня 1997 року їй було видано Державний акт про право приватної власності на землю від 11 липня 1997 року на земельну ділянку загальною площею 0,0621 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

У відповідності з дозволом на будівництво індивідуального житлового будинку та господарських будівель по АДРЕСА_1 , нею було побудовано житловий будинок, гараж та господарські будівлі на вказаній земельній ділянці.

На підставі рішення Виконавчого комітету Самарської районної у місті Дніпропетровську ради від 16 березня 2007 року, новозбудоване нерухоме майно було введено в експлуатацію та їй було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно - домоволодіння АДРЕСА_1 від 27 квітня 2007 року, яке було зареєстроване в КП "ДМБТІ" 15 травня 2007 року. Однак, у 2021 році, при отриманні витягу з реєстру прав власності для оформлення субсидії, їй стало відомо, що відповідно до даних з реєстру, 20 липня 2007 року за № 4843121 Державним нотаріальним архівом в Дніпропетровській області було зареєстровано обтяження на підставі повідомлення б/н від 09.10.1995 Ощадбанку №_8420, де об`єкт обтяження будинок за адресою: АДРЕСА_1 , власник - ОСОБА_2 .

Позивачка зазначала, що ОСОБА_2 є колишнім власником земельної ділянки по АДРЕСА_1 та вона належала останньому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, виданого 07 травня 1997 року.

Отже, право власності на земельну ділянку у попереднього власника не існувало на момент накладення обтяження і будь-які побудови на земельній ділянці були відсутні.

Позивачка вважала, що обтяження за повідомленням АТ "Ощадбанк" було зареєстровано на чуже майно, право на яке виникло після накладення обтяження, а тому є очевидним порушення її права власності.

Ураховуючи викладене, позивачка просила суд скасувати обтяження у вигляді заборони відчуження нерухомого майна - житлового будинку, що належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно - домоволодіння АДРЕСА_1 , серія НОМЕР_1 від 27 квітня 2007 року, зареєстроване в КП "ДМБТІ" 15 липня 2007 року, реєстраційний номер 18688248, зареєстроване в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: реєстраційний номер обтяження № 4843121 від 20 квітня 2007 року - реєстратор: Державний нотаріальний архів в Дніпропетровській області, підстава обтяження: повідомлення б/н, 09.10.1995 Ощадбанк № _8420, об`єкт обтяження: будинок, склад: ціле, стан: добудоване, статус: жиле, адреса: АДРЕСА_1 з, додаткові дані: архівний номер 15696DNІPER1, архівна дата: 04.08.1997, дата виникнення: 27.09.1996, № реєстра: 1715-3, внутр. № 2701032529EE4730402D, коментар: 118; реєстраційний номер обтяження № 4843422 від 20 квітня 2007 року - реєстратор: Державний нотаріальний архів в Дніпропетровській області, підстава обтяження: повідомлення б/н Ощадбанк № _8420, об`єкт обтяження: будинок, склад: ціле, стан: добудоване, статус: жиле, адреса: АДРЕСА_1 з, додаткові дані: архівний номер 15727DNІPER1, архівна дата: 04.08.1997, дата виникнення: 21.04.1993, № реєстра: 1722-21, внутр. № Ф601152529ЕЕ4D308054, коментар: 8.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 06 травня 2022 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

У відзиві на апеляційну скаргу, відповідач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а скаргу позивачки - без задоволення.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідками про доставку електронного листа і смс.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Клименко Н.Л. апеляційну скаргу підтримала, просила її задовольнити, посилаючись на доводи викладені в апеляційній скарзі.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції установлено, що 16 травня 1997 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, відповідно до якого ОСОБА_2 продав ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,0621 га, розташовану на землях, що знаходяться у віддані Самарської районної Ради народних депутатів АДРЕСА_1 з, надану для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (а.с.10-11).

11 липня 1997 року на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого завідуючою Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори Румянцевою Л.І. та зареєстрованого в реєстрі за № 1-890 від 16 травня 1997 року, ОСОБА_1 видано Державний акт на право приватної власності на землю, серії ДП*№ 005019, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11а).

Відповідно до копії рішення Виконавчого комітету Самарської районної у м. Дніпропетровську ради № 52 від 31 січня 2003 року, ОСОБА_1 дозволено будівництво індивідуального житлового будинку, гаража, погребу, душу, убиральні та зобов`язано останню погодити проект житлового будинку у головного архітектора району, одержати дозвіл на виконання будівельних робіт в інспекції держархбудконтролю та після завершення будівництва оформити правовстановлюючі документи на домоволодіння через Комунальне підприємство "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" (а.с.12).

27 грудня 2006 року виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 , інвентаризаційна справа № 8551, реєстровий № 18688248, власником якого зазначена ОСОБА_1 (а.с.19-25).

08 лютого 2007 року ОСОБА_1 отримала акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, дачних та садових будинків за адресою: АДРЕСА_1 з (а.с.13-16).

Згідно наданих суду відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, 20 квітня 2007 року Державним нотаріальним архівом в Дніпропетровській області зареєстровано обтяження - заборона (архівний запис) на будинок за адресою: АДРЕСА_1 з, власником якого зазначений ОСОБА_2 , на підставі повідомлення б/н 09.10.1995, Ощадбанк № _8420. Реєстраційний номер обтяження: 4843121, архівна дата: 04.08.1997, дата виникнення: 27.09.1996.

20 квітня 2007 року Державним нотаріальним архівом в Дніпропетровській області зареєстровано обтяження - заборона (архівний запис) на будинок за адресою: АДРЕСА_1 з, власником якого зазначений ОСОБА_2 , на підставі повідомлення б/н, Ощадбанк № _8420. Реєстраційний номер обтяження: 4843422, архівна дата: 04.08.1997, дата виникнення: 21.04.1993 (а.с.8-9).

27 квітня 2007 року ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право власності на нерухоме майно (домоволодіння, яке складається з одного житлового будинку та господарчих будівель і споруд), розташоване за адресою: АДРЕСА_1 з (а.с.17).

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 14553964 від 15 травня 2007 року, КП "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" прийнято рішення про реєстрацію права власності ОСОБА_1 на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 з (а.с.18).

15 травня 2007 року внесено запис про прийняте рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 з, на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 27 квітня 2007 року, виданого Виконавчим комітетом Самарської районної у м. Дніпропетровську ради (а.с.8).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що право власності позивачки на домоволодіння не є порушеним, в матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують наявність будь-якого арешту на майно позивачки та будь-яких перешкод у користуванні її правом власності.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК судове рішення повинне ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що при прийнятті рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та якими доказами це підтверджується, чи є інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи та докази, що їх підтверджують.

Порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту (статті 15, 16 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

ЗВідповідно до частин першої, другої статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлений нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частин першої та четвертої статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з частиною першою статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 321 ЦК України).

Відповідно до статті 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Відповідно до частини шостої статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", в редакції чинній на момент реєстрації права власності позивачки на вказане домоволодіння, реєстрація права власності повинна передувати реєстрації інших речових прав на таке майно та їх обмежень реєстрація права власності проводитися в разі вчинення правочину щодо такої нерухомості, встановлення обмежень речових прав на таку нерухомість.

Як убачається з матеріалів справи, 16 травня 1997 року ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_2 земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 з (а.с.10-11).

11 липня 1997 року ОСОБА_1 отримала Державний акт про право приватної власності на землю (а.с.11).

Отримавши дозвіл на будівництво житлового будинку на підставі рішення Виконавчого комітету Самарської районної у м. Дніпропетровську ради від 31 січня 2003 року № 52, 27 квітня 2007 року ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право власності на нерухоме майно (домоволодіння), розташоване за адресою: АДРЕСА_1 з, та 15 травня 2007 року КП "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" прийнято рішення про реєстрацію права власності ОСОБА_1 на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 з, яке складається з: одного житлового будинку та господарчих будівель і споруд (а.с.17).

20 квітня 2007 року Державним нотаріальним архівом в Дніпропетровській області були внесені до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна саме архівні записи обтяжень на будинок, оскільки датами виникнення таких обтяжень є 21.04.1993 та 27.09.1996, на підставі повідомлення б/н Ощадбанк № _8420 та повідомлення б/н Ощадбанку № _8420 від 09.10.1995, де власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 , значиться ОСОБА_2 (а.с.8-9).

Судом апеляційної інстанції було перевірено підстави внесення Державним нотаріальним архівом в Дніпропетровській області до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна архівних записів про обтяження.

Так, ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 21 липня 2022 року витребувано у Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області: повну копію реєстраційної справи щодо реєстрації обтяження у вигляді заборони відчуження нерухомого майна - житлового будинку, що належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно - домоволодіння АДРЕСА_1 , серія НОМЕР_1 від 27 квітня 2007 року, зареєстроване в Комунальному підприємстві "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" 15 липня 2007 року, реєстраційний номер 18688248, зареєстроване в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: реєстраційний номер обтяження № 4843121 від 20 квітня 2007 року - реєстратор: Державний нотаріальний архів в Дніпропетровській області, підстава обтяження: повідомлення б/н, 09.10.1995 Ощадбанк № _8420, об`єкт обтяження: будинок, склад: ціле, стан: добудоване, статус: жиле, адреса: АДРЕСА_1 з, додаткові дані: архівний номер 15696DNІPER1, архівна дата: 04.08.1997, дата виникнення: 27.09.1996, № реєстра: 1715-3, внутр. № 2701032529EE4730402D, коментар: 118; реєстраційний номер обтяження № 4843422 від 20 квітня 2007 року - реєстратор: Державний нотаріальний архів в Дніпропетровській області, підстава обтяження: повідомлення б/н Ощадбанк № _8420, об`єкт обтяження: будинок, склад: ціле, стан: добудоване, статус: жиле, адреса: АДРЕСА_1 з, додаткові дані: архівний номер 15727DNІPER1, архівна дата: 04.08.1997, дата виникнення: 21.04.1993, № реєстра: 1722-21, внутр. № Ф601152529ЕЕ4D308054, коментар: 8; положення про нотаріальний архів, яким передбачені повноваження Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області як державного реєстратора станом на 1995 рік.

На виконання ухвали апеляційного суду Державний нотаріальний архів в Дніпропетровській області повідомив суд, що відповідно до статті 35 Закону України "Про нотаріат" державні нотаріуси в державних нотаріальних архівах видають дублікати і засвідчують вірність копій і виписок з документів, які зберігаються в справах цих архівів.

Вчинення будь-яких інших нотаріальних дій державними нотаріальними архівами законом не передбачено, повноважень про накладання та зняття заборони відчуження (арештів) нерухомого майна державні нотаріуси державних нотаріальних архівів не мають.

Згідно законодавства України, що діяло в період 1995-2010 років, повноваженнями з накладання та зняття заборон (арештів) нерухомого та рухомого майна були наділені тільки державні нотаріуси державних нотаріальних контор за місцем знаходження такого майна.

Оскільки на 1995-й рік ще не існувало електронної бази накладених заборон (арештів), повідомлення банків та ухвали судів про накладання заборон (арештів) відчуження на рухоме та нерухоме майно надсилалися до відповідних державних нотаріальних контор, згідно до територіального поділу м. Дніпропетровська на райони.

При надходженні до відповідної державної нотаріальної контори повідомлення банку (ухвали суду) про накладання заборони на майно, державний нотаріус нотаріальної контори вносив запис про заборону (арешт) до Реєстру державної нотаріальної контори для реєстрації заборон жилих будинків (частин будинків) та квартир в багатоквартирному будинку, а також арештів (заборони) накладених судовими та слідчими органами, та одночасно вносився запис в Алфавітну книгу накладених заборон.

Тобто, до створення Єдиної електронної бази даних заборон (арештів), записи про обтяження робилися на паперових носіях - Реєстрах заборон (арештів) і Алфавітних книгах заборон (арештів).

Згідно наказу Міністерства Юстиції України № 41/5 від 27 травня 1997 року було створено Єдиний Реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна - єдину комп`ютерну базу даних України, в яку всі державні нотаріальні контори України мали перенести всю інформація про накладені заборони і арешти з паперових носіїв - Реєстрів державних нотаріальних контор для реєстрації заборони відчуження жилих будинків (частин будинків) та квартир в багатоквартирному будинку житлово-будівельного колективу індивідуальних забудовників, а також арештів (заборони) накладених судовими та слідчими органами та з Алфавітних книг накладених заборон, також одночасно вноситься і до електронної бази даних.

Наказом Міністерства юстиції України від 18 серпня 2004 року № 85/5 «Про внесення змін та доповнень до деяких нормативно-правових актів Міністерства юстиції України, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2004 року за № 10210/9619, Державному підприємству "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України було доручено здійснити заходи щодо створення програмного забезпечення Єдиного Реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, яке б відповідало новим сучасним стандартам збереження та захисту інформації та доручено забезпечити належне перенесення бази даних електронного Єдиного Реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна до нової бази даних.

Перенесення інформації з бази даних раніше створеного прикладного програмного забезпечення Єдиного Реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (база даних раніше створеного електронного реєстру протягом 1997-1998 р.р.) до бази даних нового прикладного програмного забезпечення (база даних модернізованого реєстру) здійснювалося частинами нотаріальними конторами за окремими нотаріальними округами.

Таким чином, 20 квітня 2007 року в оновлену електронну базу даних було автоматично перенесено запис про заборону відчуження будинку: архівний запис від 04.08.1997 року, дата виникнення: 21.04.1993 року, будинок за адресою: АДРЕСА_1 з.

Отже, Державним нотаріальним архівом в Дніпропетровській області будь-які записи про накладання заборон до Єдиного Реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна не вносилися а ні 04 серпня 1997 року, а ні 20 квітня 2007 року.

Архівний запис - це не накладення Державним нотаріальним архівом в Дніпропетровській області заборони відчуження, а є лише автоматичним перенесенням інформації з бази даних раніше створеного електронного Реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна до бази даних нового прикладного програмного забезпечення.

Крім того, ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 27 жовтня 2022 року витребувано у КП "Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації" Дніпровської міської ради належним чином завірену повну копію інвентаризаційної справи щодо домоволодіння АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія НОМЕР_1 від 27 квітня 2007 року, зареєстрованого в КП "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" 15 травня 2007 року, реєстраційний номер 18688248.

На виконання ухвали апеляційного суду КП "Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації" Дніпровської міської ради надало суду належним чином завірену повну копію інвентаризаційної справи.

Встановлено, що 11 липня 1997 року ОСОБА_1 отримала Державний акт про право приватної власності на землю.

Згідно рішення Виконавчого комітету Самарської районної у м. Дніпропетровську ради від 31 січня 2003 року № 52 ОСОБА_1 отримала дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку розміром 8,70 х 8,20 м (згідно проекту), гаража розміром 6,50 х 4,0 м, погребу розміром 3,0 х 3,0 м з шийкою, душу розміром 1,25 х 1,0 м, убиральні розміром 1,25 х 1,35 м з герметичним вигребом по АДРЕСА_1 з, та зобов`язано останню погодити проект житлового будинку у головного архітектора району, одержати дозвіл на виконання будівельних робіт в інспекції держархбудконтролю та після завершення будівництва оформити правовстановлюючі документи на домоволодіння через Комунальне підприємство "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації".

08 лютого 2007 року ОСОБА_1 отримала акт державної приймальної комісії "Про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків" за адресою: АДРЕСА_1 з.

Рішенням Виконавчого комітету Самарської районної у м. Дніпропетровську ради від 16 березня 2007 року № 163 затверджено акт державної приймальної комісії від 08 лютого 2007 року "Про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків": житловий будинок А-2 розміром 6,73 х 8,18 м з прибудовою а-1 розміром 2,02 х 4,38 м, який складається з трьох житлових кімнат житловою площею 38,8 кв.м., загальною площею 89,9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 з. Надвірні будови: гараж Б площею 29,1 кв.м., душ В площею 1,5 кв.м., погріб з шийкою Д площею 10,2/2,3 кв.м., убиральня Г.

27 квітня 2007 року ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право власності на нерухоме майно (домоволодіння), розташоване за адресою: АДРЕСА_1 з, та 15 травня 2007 року КП "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" прийнято рішення про реєстрацію права власності ОСОБА_1 на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 з, яке складається з: одного житлового будинку та господарчих будівель і споруд.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", в редакції чинній на момент здійснення державної реєстрації, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Реєстраційна справа - сукупність документів, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документів, сформованих у процесі проведення таких реєстраційних дій, що зберігаються у паперовій та електронній формі. Реєстраційна дія - державна реєстрація прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, скасування державної реєстрації прав, а також інші дії, що здійснюються в Державному реєстрі прав, крім надання інформації з Державного реєстру прав (пункти 8, 9 частини першої статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Тобто, у даному випадку, КП "ДМБТІ" було вчинено ряд дій, на підставі яких було прийнято рішення про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , вже після внесення відповідних обтяжень (архівних записів), що свідчить про відсутність будь-яких перешкод у вчинені реєстрації за позивачкою права власності на вказане домоволодіння.

Доводи апеляційної скарги про те, що право власності позивачки на арештоване майно є абсолютним та на даний час є порушеним через неможливість у будь-який спосіб здійснювати це право, колегія суддів не приймає до уваги як безпідставні, оскільки жодними належними, допустимими та достатніми доказами взагалі не підтверджується наявність будь-якого арешту на вказане майно позивачки та будь-яких перешкод у користуванні її правом власності.

Враховуючи те, що дозвіл на будівництво житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , було отримано позивачкою 31 січня 2003 року, акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, дачних та садових будинків отримано 08 лютого 2007 року, свідоцтво про право власності на вказане нерухоме майно отримано 16 березня 2007 року, а право власності на нерухоме майно зареєстровано 15 травня 2007 року, крім того, матеріалами отриманої від КП "ДМБТІ" інвентиразійної справи підтверджено, що усі побудови за адресою: АДРЕСА_1 , було здійснено у період 2000 - 2003 років, суд не може погодитись з тим, що наявні обтяження стосуються саме домоволодіння, яке є власністю позивача.

Крім того, суд не погоджується з доводами сторони позивача щодо того, що обтяження за повідомленням Ощадбанку було зареєстровано на чуже майно, право на яке виникло після накладення обтяження, оскільки судом встановлено, що вказані обтяження виникли до укладення між позивачкою та ОСОБА_2 договору купівлі-продажу земельної ділянки 16 травня 1997 року та сторона позивачки невірно ототожнює об`єкти нерухомого майна, такі як: будинок та земельна ділянка та порядок виникнення їх права власності.

Також, судом установлено, що будь-яких боргових відносин між позивачкою та відповідачем немає, що не заперечував сам відповідач у відзивах на позовну заяву та на апеляційну скаргу, що свідчить про відсутність підстав вважати, що такі обмеження могли бути зареєстровані за повідомленням відповідача на майно саме ОСОБА_1 .

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України).

Згідно частини першої та другої статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню.

Особа, якій належить порушене право, може скористатися не будь-яким на свій розсуд, а певним способом захисту такого свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини, або договором. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Таким чином, встановивши, що право позивачки не є порушеним, оскільки обтяження, які були внесені 21 квітня 1993 року та 27 вересня 1996 року стосуються іншого нерухомого майна - будинку, власником якого був ОСОБА_2 , яке має інші технічні характеристики, та які були внесені до того як позивачка стала власником домоволодіння, яке складається з: одного житлового будинку та господарчих будівель і споруд, побудованих у період 2000 - 2003 років та право власності на яке було зареєстровано 15 травня 2007 року, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що з`ясувавши в достатньо повному об`ємі права та обов`язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів проходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення - без змін.

На підставі статті 141 ЦПК України, судові витрати понесені сторонами в зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

Керуючись ст. 259,268,374,375,381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 06 травня 2022 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко