Номер провадження: 33/813/1016/22
Номер справи місцевого суду: 495/3288/22 
Головуючий у першій інстанції Анісімова Н. Д.
Доповідач Полікарпова О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.09.2022 року                                                                 м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Полікарпова О.М.,
за участю секретаря судового засідання Кузьміч Г.Р.,
адвоката Стрезєва А.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Стрезєва Анатолія Івановича, діючого від імені ОСОБА_1 на постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 31 травня 2022 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП,

ВСТАНОВИВ
Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, притягнуто до адміністративної відповідальності та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн (сорок тисяч вісімсот грн) в дохід держави, з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 5 років.
Стягнуто з ОСОБА_1 до державного бюджету України судовий збір у розмірі 496 грн 20 коп. 
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 21.05.2022 року серії ААД №320787 21.05.2022 року о 22:50 год. ОСОБА_1 керував мотоциклом марки «Yamaha Majesty 400», д/з НОМЕР_1 , по вулиці Ізмаїльській, 240, місто Білгород-Дністровський, Одеська область, без посвідчення водія, тобто не мав права керувати транспортним засобом. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.1а ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.5 ст.126 КУпАП.
Не погоджуючись із вказаною постановою, 08.08.2022 року захисник Стрезєв А.І., діючий від імені ОСОБА_1 , звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить суд поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування причин пропуску строку на апеляційне оскарження апелянт зазначає, що оскаржувану постанову було постановлено судом першої інстанції у відсутності ОСОБА_1 , без належного сповіщення його про дату та час судового засідання. Про існування оскаржуваної постанови стало відомо лише 28.07.2022 року, після отримання її копії.
Мотивуючи свої вимоги про скасування постанови, адвокат зазначає, що:
- матеріали справи не містять доказів притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2-4 ст.126 КУпАП, а отже не підтверджена наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП;
- за вчинення викладеного у протоколі правопорушення працівниками поліції на ОСОБА_1 постановою від 21.05.2022 року серії БАБ №689106 вже було накладено адміністративне стягнення;
- посилання суду першої інстанції на визнання ОСОБА_1 своєї провини не ґрунтуються на матеріалах справи;
- сформульований у протоколі склад адміністративного правопорушення не відповідає наведеній у ньому кваліфікації;
- оскаржувана постанова містить посилання на те, що судом було заслухано ОСОБА_2 , особу та зміст пояснень якого у матеріалах справи не встановлено;
- судом першої інстанції не конкретизовано, яким транспортним засобом позбавлено правопорушника права керування.
Судом апеляційної інстанції, з метою встановлення права на справедливий суд, забезпечення завдання КУпАП щодо охорони прав і свобод громадян, дотримання принципу здійснення провадження в справах про адміністративні правопорушення на основі суворого додержання законності, досліджено матеріали справи, з яких апеляційний суд вважає необхідним задовольнити клопотання захисника Стрезєва А.І., діючого від імені ОСОБА_1 та поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Згідно положень ч. 1 ст. 268 КУпАП визначено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема, право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 285 КУпАП копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.
Оскільки оскаржувану ухвалу було постановлено у відсутності ОСОБА_1 та його захисника, а матеріали справи не містять доказів отримання апелянтом оскаржуваної постанови, раніше ніж, як зазначено у апеляційній скарзі - 28.07.2022 року, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню для забезпечення права особи на доступ до правосуддя. 
До висновку про наявність провини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП, за кваліфікуючою ознакою повторність суд першої інстанції прийшов, спираючись на відомості протоколу про адміністративне правопорушення від 21.05.2022 року серії ААД №320787 21.05.2022 року та пояснення водія. 
Втім, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд не погоджуєте з тим, що наведені докази є такими, що підтверджують факт повторного порушення ОСОБА_1 вимог п.2.1а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.5 ст.126 КУпАП, оскільки посилання на повторність правопорушення не містяться ні в протоколі про адміністративне правопорушення, ні в поясненнях правопорушника.
Відповідно до ч.1ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
За змістом ст. 245 КУпАП суд зобов`язаний всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, вирішити її у точній відповідності з законом.
Згідно ст.280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з роз`ясненнями п.24 Пленуму Верховного Суду України (далі – Пленум ВСУ) від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ зазначеної категорії слід звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП, у ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Апеляційний суд погоджується із твердженнями апелянта щодо відсутності у матеріалах справи доказів притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2-4 ст.126 КУпАП, а отже наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП, виходячи з такого.
Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи.
Згідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.
Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.
Стандарт доведення вини "поза розумним сумнівом" означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного "розумного сумніву" в цьому, тоді як наявність такого "розумного сумніву" у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Конституційний Суд України (далі - КСУ) в своєму рішенні від 29.06.2010 року у справі N 17-рп/2010 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної ради України з прав людини зазначив, що "одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями" (абз. 3 п. п. 3.1 п. 3), а у рішенні від 22.09.2005 року N 5-рп/2005 той же Суд вказав, що "із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі" (абз. 2 п. п. 5.4 п. 5).
Відповідно до вимог п. 2.1а ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Однак, матеріали справи не містять жодних доказів того, що ОСОБА_1 раніше було притягнуто за ч.2-4 ст.126 КУпАП, а отже наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП.
Вказані обставини залишились поза увагою судді, що мало наслідком притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, наявність складу якого у діях ОСОБА_1 матеріалами справи не доведено.
Апеляційний суд вважає, що висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.125 КУпАП, враховуючи наведене, є необґрунтованим і не узгоджується з вказаними вище вимогами КУпАП.
Поряд з цим апеляційний суд звертає увагу на невідповідність матеріалам справи посилань адвоката на те, що за вчинення викладеного у протоколі від 21.05.2022 року серії ААД №320787 правопорушення працівниками поліції на ОСОБА_1 вже було накладено адміністративне стягнення постановою від 21.05.2022 року серії БАБ №689106.
Як вбачається з доданої до апеляційної скарги копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 21.05.2022 року серії БАБ №689106 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що 21.05.2022 року о 22:50 год. він керував мотоциклом марки «Yamaha Majesty 400», д/з НОМЕР_1 , по вулиці Ізмаїльській, 240, місто Білгород-Дністровський, Одеська область, не маючи при собі та не пред`явивши для перевірки полісу обов`язкового страхування цивільної правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.п.2.1ґ, 2.4а ПДР України. 
Окрім того, апеляційний суд приймає до уваги, що адміністративне правопорушення інкриміноване ОСОБА_1 , а саме те, що він у порушення п. 2.1а ПДР, керував мотоциклом марки «Yamaha Majesty 400» д/з НОМЕР_1 , по вулиці Ізмаїльській, 240, місто Білгород-Дністровський, Одеська область, у відсутності прав права керування таким транспортним засобом, зміст якого викладено у протоколі від 21.05.2022 року серії ААД №320787, передбачає адміністративну відповідальність за ч. 2 ст. 126 КУпАП, а сам ОСОБА_1 не заперечує проти викладених обставин.
Разом з тим, апеляційний суд не вбачає підстав для зміни правової кваліфікації інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, виходячи з наступного.
За усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі – ЄСПЛ), з огляду на каральну мету зокрема стягнення у виді штрафу, передбаченого санкцією ч.5 ст. 126 КУпАП, провадження у справах про адміністративне правопорушення є кримінальним для цілей застосування Конвенції (рішення у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року, рішення у справі «Лучанінова проти України» від 09 червня 2011 року).
В той же час, відповідно ч. 3 ст. 337 КПК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Проте зі змісту ст. 221, 222 КУпАП вбачається, що розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч.2 ст.126 КУпАП віднесено до компетенції до органів Національної поліції, а не судів.
Таким чином, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконання, з огляду на вимоги національного законодавства, практики ЄСПЛ, КСУ та, зважаючи на те, що наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП не доведена, а розгляд справи про його притягнення за ч.2 ст.126 КУпАП у суді не є можливим, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення, відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП.
У відповідності до п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду

ПОСТАНОВИВ
Клопотання захисника Стрезєва Анатолія Івановича, діючого від імені ОСОБА_1 задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 31 травня 2022 року.
Апеляційну скаргу захисника Стрезєва Анатолія Івановича, діючого від імені ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 31 травня 2022 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 126 КУпАП скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського
апеляційного суду                                                        О.М. Полікарпова