Дата документу 23.11.2022 Справа № 334/1250/22

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний № 334/1250/22 
Провадження №22-ц/807/1948/22 
Головуючий в 1-й інстанції – Гнатюк О.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2022 року                                                         місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого, судді-доповідача	Кухаря С.В.	
суддів:	Бєлки В.Ю., Онищенка Е.А.,	
секретар	Книш С.В.,	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Чалаплюка Сергія Вікторовича на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 серпня 2022 року, постановлену у м. Запоріжжі (повний текст ухвали складено 22 серпня 2022 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права розпорядження майном,- 

В С Т А Н О В И В:

У березні 2022 року до Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права розпорядження майном. Позов обґрунтований тим, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03.10.2019 р. у справі №336/6320/19 з метою забезпечення позову накладено арешт на нерухоме майно: нежитлове приміщення ХІІІа літ. А-9, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1678446223101, розташоване за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 157,6 кв.м., власником якого зареєстрований ОСОБА_3 . Вказане нерухоме майно, на дату винесення зазначеної ухвали суду, знаходилось у іпотеці заявника - ОСОБА_1 , на підставі договору про іпотеку Серія та номер: 1615 від 29.07.2019 р. посвідченого приватним нотаріусом Запорізького нотаріального округу Едемською-Фастовець О.О., зареєстрованого в реєстрі 29.07.2019 р. за номером №32594541. На вищезазначене нерухоме майно, за згодою іпотекодержателя - ОСОБА_1 , в межах виконавчого провадження №61035311. Вознесенівським ВДВС у м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) здійснено звернення стягнення, шляхом реалізації через прилюдні торги. Відповідно до пункту 2 розділу VII Порядку у разі якщо електронні торги з реалізації предмета іпотеки оголошено такими, що не відбулися, акт про реалізацію предмета іпотеки (у разі придбання іпотекодержателем предмета іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна) видається на підставі протоколу, сформованого за результатами електронних торгів, що не відбулися. Відповідно до пункту 2 розділу VII Порядку реалізації арештованого майна затвердженого наказом 2831/5 Кабінету Міністрів України від 29.09.2016 р., ст. 49 Закону України «Про іпотеку»,
- іпотекодержатель ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 заявив про залишення за собою предмета іпотеки за початковою ціною, в сумі 1295904, 00 грн. (один мільйон двісті дев`яносто п`ять тисяч дев`ятсот чотири гривні), шляхом заліку своїх забезпечених вимог, в сумі 1348305,00 грн. (один мільйон триста сорок вісім тисяч триста п`ять) гривень. 04.11.2020 року Вознесенівським ВДВС у м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) складено акт про реалізацію предмета іпотеки, яким переможцем визнано ОСОБА_1 . На підставі зазначеного акту, 08.04.2021 р. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Єдемська-Фастовець О.А. ОСОБА_1 видано свідоцтво №781 про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів та зареєстровано за останнім право власності на зазначене нерухоме майно. Позивач є власником зазначеного нерухомого майна, однак не може реалізувати своє право власності в повному обсязі через існування арешту. Просить задовольнити позовні вимоги та усунути перешкоди у здійсненні права розпоряджання нерухомим майном: нежитлове приміщення ХІІІа літ. А-9, розташованого за адресою АДРЕСА_1 . шляхом скасування обтяження (арешту), накладеного ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03.10.2019 р. у справі №336/6320/19 з метою забезпечення позову: нежитлове приміщення ХІІІа літ. А-9, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1678446223101, розташоване за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 157,6 кв.м.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 серпня 2022 року, закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права розпорядження майном.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Чалаплюка Сергія Вікторовича подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що закриваючи провадження у справі суд фактично позбавив позивача права на судовий захист. Роз`яснення щодо необхідності звернення до суду в порядку передбаченому Главою 10 Розділу 1 ЦПК України є необґрунтованими, оскільки із вимогою про скасування заходів забезпечення позову може звернутися лише учасник справи, яким позивач не є.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За положенням ч. 1 п. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу – без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до акту про реалізацію предмета іпотеки ОСОБА_1 визнано переможцем електронних торгів щодо нежитлового приміщення ХІІІа літ. А-9, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1678446223101, розташоване за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 157,6 кв.м.

ОСОБА_1 відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є власником нежитлового приміщення ХІІІа літ. А-9, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1678446223101, розташоване за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 157,6 кв.м.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03.10.2019 р. у справі №336/6320/19 з метою забезпечення позову накладено арешт на нерухоме майно: нежитлове приміщення ХІІІа літ. А-9, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1678446223101, розташоване за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 157,6 кв.м., власником якого зареєстрований ОСОБА_3 .

Закриваючи провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що у даному випадку між сторонами немає спору про право власності (користування) на майно, на яке накладено арешт, і таке право позивача ніким не оспорюється, тому заява про скасування арешту має розглядатися в порядку, передбаченому Глави 10 Розділу І ЦПК України. Позивач як особа, яка є власником майна, не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший порядок судового захисту, а саме в порядку скасування заходів забезпечення позову, врегульованому ст. 158 ЦПК України.

З вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

За статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 1 ст.4 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1,2 ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Главою 10 ЦПК України, регулюються процесуальні питання пов`язані із забезпеченням позову.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 148 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

За посиланням позивача ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03.10.2019 р. у справі №336/6320/19 з метою забезпечення позову накладено арешт на нерухоме майно: нежитлове приміщення ХІІІа літ. А-9, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1678446223101, розташоване за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 157,6 кв.м., власником якого зареєстрований ОСОБА_3 .

Відповідно до вимог позову накладання арешту на вказане нерухоме майно, яке на даний час належить позивачу, порушує право власності останнього, яке він має намір захистити шляхом усунення перешкод у здійсненні розпорядження майном, шляхом зняття арешту з майна.

Між тим, процесуальним законодавством передбачено визначений порядок скасування заходів забезпечення позову, який передбачений ст. 158 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку з приводу того, що між сторонами немає спору про право власності (користування) на майно, на яке накладено арешт, і таке право позивача ніким не оспорюється, тому заява про скасування арешту має розглядатися в порядку, передбаченому Глави 10 Розділу І ЦПК України, а провадження у справі підлягає закриттю.

Доказів, що позивач не є учасником вказаної ним іншої справи матеріали справи не містять.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Чалаплюка Сергія Вікторовича залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 серпня 2022 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 28 листопада 2022 року.

Головуючий, суддя-доповідач                                        С.В. Кухар

судді:                                                                 В.Ю. Бєлка

Е.А. Онищенко