ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2022 року          м.Дніпро         Справа №  904/8328/21
м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 65, зал засідань 207
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого  судді     Березкіної О.В. (доповідач),
                       суддів   Антоніка С.Г., Кощеєва І.М.
при секретарі судового засідання Ковзикові В.Ю.   
Представники сторін:
від позивача: Лисенко С.Ю., ордер серії АЕ№1165360  від 19.12.2022 р.,  адвокат;
інші учасники процесу не зявились, про час та місце проведення судового засідання повідомлені судом належним чином
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу    Дніпровської міської ради 
на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.07.2022 року (суддя Ярошенко В.І) у справі №904/8328/21
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестдніпро", м. Дніпро
до відповідачів:
1. Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради, м. Дніпро
2. Дніпровської міської ради, м. Дніпро
Третя особа без самостійних вимог на стороні відповідачів: Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, м. Дніпро
про відшкодування шкоди.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвестдніпро" звернувся до Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради та Дніпровської міської ради із позовом про відшкодування шкоди у розмірі 8 125 028, 43 грн.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 18.07.2022 у справі №904/8328/21 позовні вимоги задоволено частково . 
   Суд стягнув з Дніпровської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Інвестдніпро”: 4 190 427 грн – сплачених за договором купівлі-продажу №176/А від 23.02.15р.,  4 222 664, 56 грн -інфляційних втрат.
В частині позовних вимог до Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради відмовлено в повному обсязі.
       Не погодившись з рішенням суду,  відповідач -  Дніпровська міська рада звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення  з відповідача інфляційних у сумі –     4 222 664,56 грн.      
В обгрунтування своєї скарги апелянт посилається на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необгрунтованим та таким, що винесено з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. 
Зокрема,  апелянт  вважає, що суд першої інстанції стягнув інфляційні витрати з 25.03.2015, тобто за 6 років до подання позову, тим самим порушивши визначені законом строки позовної давності,  про що було заявлено відповідачем у встановлений законом спосіб.
   Всі ці обставини, на думку апелянта, є підставами для скасування рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.07.2022 у справі № 904/8328/21 в частині стягнення інфіляційних витрат у сумі - 4 222 664, 56 грн.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 29.09.2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Дніпровської міської ради на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.07.2022 року. Розгляд справи №904/8328/21 призначено в судовому засіданні на 21.11.2022 року об 09:30 хв. в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду за адресою: м.Дніпро, пр.Дмитра Яворницького,65, зал засідань №207
Через відпустку судді-доповідача Березкіної О.В. та з урахуванням п.2.4.6 Засад використання  автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, судове засідання, призначене на 21.11.2022,  не відбулось.
12.12.2022 суддя Березкіна О.В. вийшла на роботу, у зв`язку з чим  ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.12.2022року розгляд справи №904/8328/21 призначено в судовому засіданні на 19.12.2022 року об 10:00 год.
19.12.2022 року в судовому засіданні представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а рішення господарського суду Дніпропетровської області вд 18.07.2022 року у справі № 904/8328/21 в частині стягнення  інфляційних втрат залишити без змін.
Представники відповідача-1 Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради, відповідача-2 Дніпровської міської ради, третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідачів: ГУ Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області в судове засідання  не з`явились, про час та місце проведення судового засідання повідомлені судом належним чином.
Зважаючи на те, що в ході апеляційного розгляду справи судом апеляційної інстанції було створено сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації кожним учасником своїх процесуальних прав, передбачених             ст.  42 ГПК  України, колегія суддів вважає за можливе закінчити розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні.
19.12.2022 року в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини постанови.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, вислухавши представників сторін,  перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства, Центральний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що 23.02.2015 між Департаментом корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради (правонаступник управління комунальної власності Дніпропетровської міської ради) та Товариством з обмеженою відповідальністю “ІнвестДніпро” було укладено договір купівлі-продажу № 175/А (далі – договір). 
Відповідно до пункту 1.1 договору, продавець зобов`язується передати у власність покупцю: будівлю, спортивно-оздоровчий комплекс, нежитлова будівля. П-1, під П-1 два підвали; прибудови п1-1, літ. п2-1, літ. п3-1, літ п4-1, вентиляційні шахти літ. п5, літ. п6, загальна площа 3  624, 6 кв м, яка знаходиться за адресою:Дніпропетровська область, місто Дніпропетровськ, вулиця Писаржевського, будинок 1а (один літера а), (далі – об`єкт приватизації), що є власністю територіальної громади міста Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міськради на підставі рішення Дніпропетровської міськради від 29.01.2014 № 15/47 та Протоколу № 12 загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю “ТУЛС” від 20.01.2014 року. Державну реєстрацію права власності за Територіальною громадою міста Дніпропетровська, в особі Дніпропетровської міської ради проведено в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Державної реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області Лісоволенко Р.М., згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності за індексним номером 22816622 від 11.06.2014, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 106710812101, номер запису про право власності 5962236, а покупець зобов`язується прийняти об`єкт приватизації, сплатити за нього ціну відповідно до умов, що визначені в цьому договорі та здійснити державну реєстрацію права власності на об`єкт приватизації відповідно до чинного законодавства.
Нерухоме майно, що відчужується за даним договором, знаходиться на земельній ділянці за адресою: Дніпропетровська область, місто Дніпропетровськ, вулиця Писаржевського, будинок 1а, яка входить до складу земельної ділянки площею 0, 0488 га, для якої на підставі землевпорядної документації було сформовано кадастровий номер 1210100000:03:282:0017.
Право власності на об`єкт приватизації переходить від продавця до покупця відповідно до ст. 182, 334 Цивільного кодексу України, ч. 4 ст. 27 Закону України “Про приватизацію державного майна” та ч.1 ст. 22 Закону України “Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)”, тобто з моменту державної реєстрації права власності покупця, яка здійснюється після сплати у повному обсязі ціни продажу об`єкта (пункт 1.2 договору)
Згідно з пунктом 1.5 договору,  вказаний в цьому договорі об`єкт приватизації продано за 4    190     427, 00 (чотири мільйони сто дев`яносто тисяч чотириста двадцять сім) гривень 00 копійок, в т.ч ПДВ – 698404, 50 (шістсот дев`яносто вісім тисяч чотириста чотири ) гривні 50 копійок.
Покупець зобов`язаний внести 4  190  427, 00 (чотири мільйони сто дев`яносто тисяч чотириста двадцять сім) гривень 00 копійок за придбаний об`єкт протягом 30 календарних днів з моменту нотаріального посвідчення цього договору купівлі-продажу (пункт 2.1 договору).
Відповідно до пуцнкту 4.2 договору купівлі-продажу № 175/А сторони несуть матеріальну відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов цього Договору згідно з діючим законодавством України.
Згідно з пунктами 8.1 та 8.2 договору, продавець гарантує, що об`єкт приватизації не входить до переліку об`єктів, які не підлягають приватизації, не є проданим, переданим, заставленим, не перебуває під арештом, судових справ щодо нього немає. Відсутність заборони відчуження, арешту, обтяження іпотекою вищевказаного нежитлового приміщення перевірено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Гуфман Я.С.
Цей договір купівлі-продажу 23.02.2015 посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Гуфман Я.С. та зареєстровано в реєстрі за № 146 ( а. с. 30-31, том 1).
19.05.2015 ТОВ “Інвестдніпро” на підставі приватизаційного платіжного доручення                 № 1 перерахувало на користь Департаменту корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міськради вартість придбаного об`єкту в розмірі 3  654  690, 40 грн (а. с. 35, том 1). 
27.03.2015 між Департаментом корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міськради ( продавець ) та ТОВ “Інвестдніпро” ( покупець) підписано акт приймання-передачі нежитлового приміщення ( будівлі ), за яким продавець передав, а покупець прийняв будівлю, спортивно-оздоровчий комплекс, нежитлова будівля. П-1, під П-1 два підвали; прибудови п1-1, літ. п2-1, літ. п3-1, літ п4-1, вентиляційні шахти літ. п5, літ. п6, загальна площа 3624, 6 кв м, яка знаходиться за адресою:Дніпропетровська область, місто Дніпропетровськ, вулиця Писаржевського, будинок 1а (один літера а), ціною продажу: 4  190  427, 00 (чотири мільйони сто дев`яносто тисяч чотириста двадцять сім) гривень 00 копійок (а. с. 32, том 1).
27.02.2015 між Департаментом корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міськради, що діяв від імені Територіальної громади міста Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міськради (продавець ) та ТОВ “Інвестдніпро” (покупець) укладено додатковий договір до договору купівлі-продажу від 23.02.2015 № 175/А, відповідно до умов якого сторони підписанням цього додаткового договору підтвердили настання відкладальної умови щодо набуття покупцем права власності на об`єкт приватизації та сплату покупцем ціни об`єкту в повному обсязі в розмірі 3  654  690, 40 грн на рахунок продавця . Цей додатковий договір 27.03.2015 посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Гуфман Я.С. та зареєстровано в реєстрі за № 202 (а. с. 33, том 1).
27.03.2015 ТОВ “Інвестдніпро” отримав витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний номер витягу 35593700) на будівля, спортивно-оздоровчий комплекс, а саме: нежитлова будівля літ. П-1, під П-1 два підвали: прибудови літ. п1-1, літ. п2-1, літ. п3-1, літ. п4 -1, вентиляційні шахти літ. п5, літ. п6, загальна площа 3624, 6 кв м, розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Писаржевського ,буд. 1а ( а. с. 34, том 1). 
19.04.2016 ТОВ “ІНВЕСТДНІПРО” як зареєстрований власник спірного майна, відповідно до положень щодо здійснення права власності розпорядився майном шляхом його продажу ТОВ “ТЕРРА СЕРВІС ПЛЮС” за договором купівлі-продажу від 19.04.2016, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Гуфман Я.С. зареєстровим № 194 (а. с. 41-42, том 1).
На підставі зазначеного договору купівлі-продажу, 19.04.2016 право власності на об`єкт нерухомості зареєстровано за ТОВ “ТЕРРА СЕРВІС ПЛЮС”, номер запису про право власності 14233935, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державною реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, номер інформаційної довідки: 57713548 від 19.04.2016 (а. с. 43, том 1).
В подальшому,  рішенням Господарського суду м. Києва від 06.12.2017 у справі                                № 904/9530/16 за позовом першого заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі: Кабінету Міністрів України та ДП “Науково-дослідний та конструкторсько-технологічний інститут трубної промисловості ім. Я.Ю. Осади” до Дніпропетровської міської ради, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, ТОВ “Терра Сервіс Плюс” та ТОВ “Інвестдніпро” визнано незаконним та скасоване рішення Дніпропетровської міської ради від 12.09.2012 № 23/27, із змінами, внесеними рішенням Дніпропетровської міської ради від 30.01.2013 № 17/31 “Про надання згоди на прийняття з державної у комунальну власність територіальної громади міста об`єктів нерухомого майна по вул. Писаржевського, 1А”. 
Також, визнано незаконним та скасовано наказ Державного агентства України з управління державними корпоративними правами та майном від 21.02.2013 № 27 про передачу у комунальну власність об`єктів соціальної інфраструктури  і витребувано у Дніпропетровської міської ради 94/100 будівлі лабораторно-побутового корпусу (корпус громадського харчування) літ. В-4, загальною площею 3 059, 3 кв м, розташованого по вул. Писаржевського, 1А в м. Дніпро (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 106707912101), з  поверненням  її державі в особі Кабінету Міністрів України  шляхом передачі у господарське відання ДП “Науково-дослідний та конструкторсько-технологічний інститут трубної промисловості ім. Я.Ю. Осади”. 
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а. 52-54, том 1). 
Крім того, ТОВ “Інвестдніпро” листом б/н від 10.10.2017, під час розгляду справи господарським судом, повідомило Департамент по роботі з активами Дніпропетровської міськради про наявність такого судового спору, Товариство запропонувало прийняти в ньому участь в якості 3-особи (арк. с. 86, том. 1). ТОВ “ІнвестДніпро” було самостійно подано клопотання про залучення Департаменту по роботі з активами Дніпропетровської міськради до участі у справі в якості третьої особи, проте останнє було відхилене судом. 
Постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.03.2018 у справі                              № 904/9530/16 апеляційну скаргу ТОВ “Інвестдніпро” на рішення Господарського суду                         м. Києва від 06.12.2017 у справі № 904/9530/16 залишено без задоволення. Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області на рішення господарського суду м. Києва від 06.12.2017 у справі № 904/9530/16 задоволено. 
Рішення Господарського суду м. Києва від 06.12.2017 у справі № 904/9530/16 скасовано частково. Викладено резолютивну частину рішення в наступній редакції: позов задовольнити повністю. Визнати незаконним та скасувати рішення Дніпропетровської міської ради від 12.09.2012 № 23/27, із змінами внесеними рішенням Дніпропетровської міської ради від 30.01.2013 № 17/31, “Про надання згоди на прийняття з державної у комунальну власність територіальної громади міста об`єктів нерухомого майна по вул. Писаржевського, 1А”. Визнати незаконним та скасувати наказ Державного агентства України з управління державними корпоративними правами та майном від 21.02.2013 № 27 про передачу у комунальну власність об`єктів соціальної інфраструктури.
Витребувати у Дніпропетровської міської ради 94/100 будівлі лабораторно-побутового корпусу (корпус громадського харчування) літ. В-4, загальною площею 3 059, 3 кв м, розташованого по вул. Писаржевського, 1А в м. Дніпро (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 106707912101) та повернути її державі в особі Кабінету Міністрів України шляхом передачі у господарське відання ДП “Науково-дослідний та конструкторсько-технологічний інститут трубної промисловості ім. Я.Ю. Осади”. Витребувати у ТОВ “Інвестдніпро” частину нежитлового приміщення № 1 загальною площею 189,6 кв.м. на першому поверсі будівлі лабораторно-побутового корпусу (корпус громадського харчування) літ. В-4, загальною площею 3 059, 3 кв м, розташованої по вул. Писаржевського, 1А в м. Дніпро (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 106707912101), що складає 6/100 зазначеної будівлі літ. В-4 та повернути її державі в особі Кабінету Міністрів України, шляхом передачі у господарське відання ДП “Науково-дослідний та конструкторсько-технологічний інститут трубної промисловості ім. Я.Ю. Осади”. 
Витребувати у ТОВ “Терра Сервіс Плюс” будівлю виробничого корпусу № 1 (спортивно-оздоровчий корпус) літ. П-1, загальною площею 3 624, 6 кв м, розташовану по вул. Писаржевського, 1А в м. Дніпро, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 106710812101) та повернути її державі в особі Кабінету Міністрів України, шляхом передачі у господарське відання ДП “Науково-дослідний та конструкторсько-технологічний інститут трубної промисловості ім. Я.Ю. Осади” ( а. с. 65-78, том 1). 
Ухваляючи цю постанову, Київський апеляційний господарський суд поміж-іншим зазначив наступне : “…Судова колегія також погоджується з доводами прокурора про те, що одним із елементів дотримання принципу пропорційності при втручанні у право на мирне володіння майном є надання справедливої та обгрунтованої компенсації. Так, відповідачі у справі - ТОВ “Терра Інвест Сервіс” та ТОВ “Інвестдніпро” мають право за рахунок Дніпровської міської ради отримати компенсацію у зв`язку з витребуванням у них об`єктів державної власності, оскільки не позбавлені можливості, як добросовісні власники, з власності яких витребовується майно, відновити своє право у відповідності до статті 661 Цивільного кодексу України, яка передбачає, що у разі вилучення за рішенням суду товару у покупця на користь третьої особи на підставах, що виникли до продажу товару, продавець має право відшкодувати покупцеві завдані йому збитки, якщо покупець не знав або не міг знати про наявність цих підстав”.
Постановою Верховного Суду від 11.07.2018 у справі № 904/9530/16 касаційна скарга ТОВ “Інвестдніпро” залишена без задоволення, а рішення Господарського суду м. Києва від 06.12.2017 та постанова Київського апеляційного господарського суду від 19.03.2018 у справі залишені без змін (а. с. 79-83, том 1) .
Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. №152217164 від 10.01.2019. Власником спірного нерухомого майна, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 10671081210), об`єкт нерухомого майна: будівля, спортивно-оздоровчий комплекс, загальною площею 3       624, 6 кв м, за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Писаржевського, буд. 1А є: держава в особі Кабінету Міністрів України, підстава виникнення права власності: постанова, серія га помер: 904/9530/16. виданий 19.03.2018. видавник: Київський апеляційний господарський суд (арк. с. 84-85, том 1).
Звертаючись до відповідачів - Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради та  Дніпровської міської ради із позовом про відшкодування шкоди у розмірі 8 125 028, 43 грн., позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвестдніпро" посилався на  те, що відповідачі мають відшкодувати йому шкоду, завдану вилученням майна на користь держави, у зв`язку із протиправною поведінкою Дніпровської міської ради у спірних правовідносинах, що полягає у прийнятті незаконних рішень про прийняття майна у комунальну власність.
Задовольняючи позовні вимоги частково, та стягуючи на користь позивача з Дніпровської міської ради 4 190 427 грн. – сплачених за договором купівлі-продажу №176/А від 23.02.15р.,  та  4 222 664, 56 грн -інфляційних втрат,  господарський суд  першої інстанції виходив з  того, що позивач,  як добросовісний покупець, у якого вилучено майно, має право на отримання належної компенсації. 
Відмовляючи у  застосуванні  до вимог позивача  наслідків строку пропуску позовної давності для стягнення  інфляційних, господарський суд першої інстанції виходив з того, що такий строк  позивачем не пропущений, оскільки  позивач міг звернутися за захистом своїх цивільних прав та дізнатися про їх порушення лише після набрання законної сили постанови Київського апеляційного Господарського суду 19.03.2018, яким  вирішено витребувати спірне нерухоме майно у добросовісних набувачів та повернути його держав,  а кошти  позивачу не  були повернуті. 
У подальшому, внаслідок запровадження  в Україні карантину (12.03.2020), встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України, Законом України № 540-ІХ (02.04.2020) продовжені на строк дії такого карантину, а тому  строк позовної давності на дату пред`явлення позову не сплив.
Відповідно до статті 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оскільки  рішення суду оскаржується лише  відповідачем- Дніпровською  міською радою і лише в частині  обгрунтованості  відмови у  застосуванні наслідків пропуску  строку позовної давності до вимог про стягнення інфляційних,  колегія суддів  саме в цій частині здійснює  перегляд судового рішення.
Колегія суддів погоджується з  висновками суду першої інстанції  про відсутність підстав для застосування строку позовної давності   з огляду на наступне.
Так,   відповідачі не оскаржують рішення суду щодо стягнення на користь позивача з Дніпровської міської ради 4 190 427 грн. – сплачених за договором купівлі-продажу №176/А від 23.02.15р., оскільки за вимогами частини 1 статті 661 ЦК України у разі вилучення за рішенням суду товару у покупця на користь третьої особи на підставах, що виникли до продажу товару, продавець має відшкодувати покупцеві завдані йому збитки, якщо покупець не знав або не міг знати про наявність цих підстав.
Таким чином, враховуючи основоположні принципи цивільного та європейського законодавства добросовісний покупець, у якого вилучено майно, має право на отримання належної компенсації, а  тому висновки суду  щодо стягнення  коштів, сплачених  за вилучене  майно, є  правильними.
Відповідно  до статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 
Інфляція - це знецінення грошей, зниження їхньої купівельної спроможності, дисбаланс попиту і пропозиції.
Аналізуючи зміст ч. 2 ст. 1192 Цивільного кодексу України, якою встановлено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи, що відповідає основним засадам справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства, при цьому іншого порядку компенсації грошей (грошових коштів) у зв`язку з їх знеціненням, окрім встановленого індексу інфляції (індексу споживчих цін), чинним законодавством України не передбачено,   а тому суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що що недобросовісний продавець відшкодовує збитки (грошові кошти), завдані добросовісному покупцю, з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, що відповідатиме конвенційному принципу пропорційності.
З огляду на зазначене, господарсьий суд першої інстанції також дійшов обгрунтованого висновку  про  стягнення інфляційних втрат у розмірі 4    222    664, 56 грн.
При цьому, доводи апелянта про пропуск  позивачем строку позовної давності до вимог  про стягнення інфляційних, є неспроможними з огляду на наступне.
Статтею 256 Цивільного кодексу України встановлено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Приписами статті 257 Цивільного кодексу України       визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Частиною першою       статті 261 Цивільного кодексу Українит встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Згідно частини 1 статті 631 Цивільного кодексу України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Матеріалими справи, встановлено, що 24.03.2015 ТОВ “ІНВЕСТДНІПРО” сплачено у повному обсязі вартість об`єкта нерухомості у загальній сумі 4 190 427,00 гривень за договором купівлі-продажу № 175А від 23.02.2015, укладеним з  Департаментом корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради (правонаступник управління комунальної власності Дніпропетровської міської ради).
У подальшому,  19.03.2018 постановою Київського апеляційного Господарського суду у справі № 904/9530/16 витребувано спірне нерухоме майно у добросовісних набувачів та повернуто його державі, а тому, позивач об`єктивно з поважних (не залежних від нього) причин не міг раніше цієї дати звернутися до суду з позовом про повернення сплачених за договором грошових коштів, оскільки порушення його  прав  було встановлено  на підставі   рішення суду від 19.03.2018 року.
Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2"      (зі змінами), з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 з 12.03.2020 на всій території України було встановлено карантин, який наразі продовжено до 30.04.2021 відповідно до      постанови Кабінету Міністрів України № 1236 від 09.12.2020 "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (зі змінами).
Згідно із  Законом України № 540-IX від 30.03.2020 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)"      розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України      доповнено пунктами 12-14. Цими нормами, які набрали чинності 02.04.2020, передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 р. № 211 (із змін. і доп.) “Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин.
Постановою Кабінету Міністрів України “Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 від 11.03.2020 № 211 карантин було встановлено з 12 березня 2020 до 22 травня 2020 на всій території України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 № 392 “Про встановлення карантину і метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОУЮ-19. спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 карантин було установлено з 22 травня 2020 - до 31 липня 2020 р.
Постановою Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 № 641 “Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 карантин було установлено з 1 серпня до 31 грудня 2020.
Постановою Кабінету Міністрів України “Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з мстою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОУЮ-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 від 09.12.2020 № 1236 було установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОУЮ-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - СОVID-19), з 19 грудня 2020 до 31 березня 2022 на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 № 211 “Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 від 20 травня 2020 № 392 “Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 та від 22 липня 2020 № 641 “Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.
Отже, карантин в Україні безперервно встановлено з 12.03.2020 до 31.03.2022.
З матеріалів справи вбачається, що  позивач звернувся до суду 06.10.2021,  тобто, на момент введення карантину (12.03.2020) та дати набрання чинності Законом України № 540-ІХ (02.04.2020) строк позовної давності на пред`явлення позову не сплив, а тому    висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для  задоволення заяви відповідача про   застосування наслідків  пропуску строку позовної давності  позивачем, є законними  та обгрунтованими, а доводи відповідача в цій частині  неспроможними. 
    Інші доводи апелянта є безпідставними  і висновків суду першої інстанції вони не спростовують.
Таким чином, господарський суд Дніпропетровської області всебічно, повно, об`єктивно дослідив всі обставини справи, дав  їм належну правову оцінку, правильно застосував норми матеріального права, з дотриманням норм процесуального права, що у відповідності до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення   суду першої інстанції - без зміни.
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

З огляду на викладене та керуючись ст. ст. 129, 275, 276, 282, 284, 287-289 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпровської міської ради –залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.07.2022 року  у справі №904/8328/21-залишити без змін.
Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку та   випадках, передбачених ст. 287 ГПК України.
Повний текст постанови виготовлено та підписано 21.12.2022року.

Головуючий суддя                                                                             О.В.Березкіна 
                   
Суддя                                                                                                    С.Г.Антонік

Суддя                                                                                                    І.М.Кощеєв