ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3058/22 Справа № 0417/16178/2012 	  	Суддя у 1-й інстанції - Марченко Н. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2022 року                                                                м. Дніпро 

       Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого – Пищиди М.М.
 
суддів – Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.
 
за участю секретаря судового засідання – Лопакової А.Д.,

 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 31 грудня 2021 року по справі за позовом Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до Акціонерного товариства «Акцент Банк», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
В С Т А Н О В И Л А:
       У листопаді 2012 року позивач звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Акцент Банк», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
       Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідно до укладеного договору № HMIBAN17348872 від 02.07.2008 року ОСОБА_1 26.06.2008 року отримала кредит у розмірі 12480,02 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 25.06.2015 року.
       В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором був укладений договір поруки з ПАТ «Акцент-Банк» № 167 від 20.10.2010 року на суму 10000 грн.
       Станом на 12.11.2012 року заборгованість за кредитним договором складає 15612,67 доларів США, яка складається з наступного: 8867,52 доларів США – заборгованість за кредитом; 3101,55 доларів США – заборгованість по процентам за користування кредитом; 693,23 доларів США – заборгованість по комісії за користування кредитом; 2177,11 доларів США – пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором, а також штрафи: 31,29 доларів США – штраф (фіксована частина) та 741,97 долар США – штраф (процентна складова).
       Враховуючи зазначене, АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути солідарно з АТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 10 000 грн. та окремо з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 14 361,11 доларів США, що еквівалентно складає 114745,23 грн.
       Заочним рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 10 грудня 2012 року позовні вимоги Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до Акціонерного товариства «Акцент Банк», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором — задоволено.
       Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 13 травня 2019 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення задоволено. Заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2012 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент Банк», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано.
       Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 31 грудня 2021 року в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до Акціонерного товариства «Акцент Банк», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – відмовлено.
       Не погодившись з вказаним рішенням суду, АТ КБ “ПриватБанк” звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
       Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, виходячи з наступних підстав.
       Судом першої інстанції встановлено, що 02.07.2008 року між ОСОБА_1 та ПриватБанк був укладений кредитно-заставний договір № HMIBAN17348872, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит на суму 12480,02 доларів США зі сплатою процентів за ставкою 15% річних на строк до 25.06.2015 року на придбання автомобіля «LIFAN 520 LX», 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 .
       В свою чергу, відповідно до умов укладеного договору ОСОБА_1 зобов`язалася сплачувати щомісячний платіж у розмірі 272,23 доларів США.
       Крім того, 20 жовтня 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ПАТ «Акцент-Банк» був укладений договір поруки № 167, згідно з яким ПАТ «Акцент-Банк» поручилося перед ПАТ КБ «ПриватБанк» за виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за вищевказаним кредитним договором на суму 10 000 грн.
       Пунктом 4 договору поруки від 20 жовтня 2010 року № 167 визначено, що у випадку невиконання боржником обов`язків за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.
       11.05.2011 року позичальник передала банківській установі для реалізації належний їй на праві власності автомобіль «LIFAN 520 LX», державний номерний знак НОМЕР_1 ., що підтверджується актом прийому транспортного засобу (т.1, а.с. 234).
       Відповідно до п.17.10. укладеного кредитно-заставного договору № HMIBAN17348872 вартість вищезазначеного автомобіля становить 65120,00грн. (а. с. 17,зворот), який реалізований банком у серпні 2012 року за ціною 3678,22 доларів США та кошти від продажу якого надійшли у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, проте їх виявилося недостатньо для того, щоб погасити заборгованість в повному обсязі.
       Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості, станом на 12.11.2012 року відповідачу була нарахована заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 15612,67 доларів США, з яких: 8867,52 доларів США – заборгованість за кредитом; 3101,55 доларів США – заборгованість за процентами за користування кредитом; 693,23 доларів США – заборгованість з комісії за користування кредитом; 2177, 11 доларів США – пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором, а також штрафи: 31,29 доларів США – штраф (фіксована частина) та 741,97 долар США – штраф (процентна складова).
       Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того що, матеріали справи не містять належних доказів щодо реалізації банком належного відповідачу автомобіля, переданого в рахунок погашення боргу, зокрема ціни, за яку було реалізовано автомобіль.
       Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції погодитися не може, виходячи з наступного.
       Статтею 19 ЗУ “Про заставу” визначено право заставодержателя задовольнити свої вимоги в повному обсязі.
       Статтею 24 ЗУ “Про заставу” передбачено, що у випадках, коли суми, вирученої від продажу предмета застави, недостатньо для повного задоволення вимог заставодержателя, він має право, якщо інше не передбачено законом чи договором, одержати суму, якої не вистачає для повного задоволення вимоги, з іншого манна боржника в порядку черговості, передбаченої законодавством України.
       Відповідно до ч.4 ст. 591 ЦК України, якщо сума, одержана від реалізації предмета застави, не покриває вимоги заставодержателя, він має право отримати суму, якої не вистачає, з іншого майна боржника в порядку черговості відповідно до ст. 112 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором або законом.
       Як вбачається з матеріалів справи, після реалізації автомобіля відповідачки 09.08.2012 року нараховувалася заборгованість за кредитним договором, оскільки коштів від реалізації автомобіля було недостатньо для його повного погашення.
       Встановлено, що частина заборгованості ОСОБА_1 була погашена за рахунок коштів, отриманих від реалізації автомобіля наступним чином: 1839,11 доларів США спрямована на погашення простроченої заборгованості за тілом кредиту; пеня у розмірі 1784,81 доларів США; 54,30 доларів США — на погашення витрат Банку, які пов`язані з реалізацією вказаного автомобіля, а всього — 3678,22 доларів США.
       Зазначені зарахування сум підтверджуються розрахунками заборгованості.
       При цьому, сума в розмірі 54,30 доларів США в суму погашення заборгованості не ввійшла.
       Банк стверджує, що вказана сума в розмірі 54,30 доларів США була ним сплачена за послуги з перереєстрації автомобіля, проте таких доказів позивач суду так і не надав.
       Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
       Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
       За змістом ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.
       Колегія суддів частково погоджується з розрахунком, наданим Банком, та вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача кредитну заборгованість у загальному розмірі 12 688,03 доларів США, з яких: 8813,22 доларів США (8867,52 — 54,30) – заборгованість за кредитом; 3101,55 доларів США – заборгованість за процентами за користування кредитом; а також штрафи: 31,29 доларів США – штраф (фіксована частина) та 741,97 долар США – штраф (процентна складова), що еквівалентно 101 377,36 грн.
       Зменшуючи розмір тіла кредиту з 8867,52 доларів США. на суму 54,30 доларів США, колегія суддів виходить з недоведеності того, що вказана сума була сплачена Банком за послуги з перереєстрації автомобіля, а тому підлягає включенню до тіла кредиту та його зменшенню до 8813,22 доларів США .
       Що ж стосується позовних вимог щодо стягнення з відповідачки на користь банку пені, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
       Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України).
       Відповідно до ч.3 ст.551 ЦПК розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин які мають істотне значення.
       За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
       Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
       За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що стягнення пені призведе до подвійної відповідальності, що унеможливлює задоволення позовних вимог в цій частині.
       Що ж стосується позовних вимог Банку в частині стягнення з відповідачки комісії, колегія суддів вважає за необхідне відмовити і в цій частині вимог, так як кредитний договір від 02 липня 2008 року не містять положень щодо стягнення комісії. Винагорода, яка значиться в п. 17.1.8 не є комісією, а тому у задоволенні вказаних вимог слід відмовити.
       Щодо солідарного стягнення з відповідачів суми боргу у розмірі 10 000 грн, колегія суддів зазначає наступне.
       Позивач заявив вимоги до позичальника за кредитним договором, яким є ОСОБА_1 , та поручителя, яким є юридична особа ПАТ «Акцент-Банк».
       Цивільний кодекс України передбачає спеціальні способи, які забезпечують захист майнових інтересів кредитора на випадок невиконання чи неналежного виконання своїх зобов`язань боржником і які є видами забезпечення виконання зобов`язань.
       Таке забезпечувальне зобов`язання має акцесорний, додатковий до основного зобов`язання характер і не може існувати окремо. Одним з видів акцесорного зобов`язання є порука.
       Відповідно до частин першої та третьої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручителем може бути одна або кілька осіб.
       Згідно із частиною першою статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
       Вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути об`єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, тобто нерозривно пов`язані між собою або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об`єднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову.
       Як вбачається з матеріалів справи, позов заявлено позивачем до боржника та поручителів, вимоги до них є однорідними, нерозривно пов`язаними між собою, оскільки обсяг відповідальності поручителя в такому разі частково збігається з обсягом відповідальності боржника, а тому при визначенні юрисдикції суд має враховувати, що відповідачі у справі пов`язані солідарним обов`язком як боржники.
       Вирішення за правилами цивільного судочинства такого спору в частині позовних вимог до боржника, який є фізичною особою, а за правилами господарського судочинства - в частині позовних вимог до поручителя, який є юридичною особою та несе солідарну з боржником відповідальність, порушуватиме принцип повноти, всебічності й об`єктивності з`ясування обставин справи, оскільки дослідження одного і того ж предмета, а також одних і тих самих підстав позову здійснюватиметься судами різних юрисдикцій, що не гарантує дотримання принципу правової визначеності.
       Позовні вимоги до кількох відповідачів, серед яких є хоча б одна фізична особа, заявлені до 15 грудня 2015 року, мають розглядатися в одному провадженні, якщо такі вимоги однорідні, нерозривно пов`язані між собою та від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таку правову позицію неодноразово висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 13 березня 2018 року № 14-40цс18, від 21 березня 2018 року № 14-41цс18, від 25 квітня 2018 року № 14-74цс18, а також від 20 червня 2018 року № 14-224цс18.
       Таким чином, позовні вимоги в частині солідарного стягнення з відповідачів суми боргу у розмірі 10 000,00 грн. повинні розглядатись судом за правилами цивільного судочинства.
       Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (стаття 11 ЦК України).
       Частиною першою статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
       Встановлено, що зобов`язання ОСОБА_1 , були забезпечені шляхом укладання з ПАТ «Акцент-Банк» договору поруки № 167 від 20.10.2010 року.
       Відповідно до зазначеного договору поруки № 167 від 20.10.2010 року та додатку № 1 до нього, ПАТ «Акцент-банк» як поручитель відповідає перед кредитором за виконання всіх зобов`язань боржника за кредитним договором у розмірі 10 000 грн, тобто ПАТ «Акцент-банк» і ОСОБА_1 , відповідають перед кредитором як солідарні боржники в частині вимог у розмірі 10 000 грн.
       Відповідно до пункту 8 договору поруки від 20 жовтня 2010 року, вищезазначений договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов`язань за кредитним договором.
       Обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким установлено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України).
       Разом з тим, стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.
       У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
       Враховуючи той факт, що на час розгляду справи доказів неправомірності договору поруки № 167 від 20.10.2010 року суду не надано та судом таких даних не встановлено, дійшла до висновку про солідарне стягнення з ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_1 , суми заборгованості у розмірі 10 000,00 грн.
       Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції та часткового задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості в розмірі 12 688,03 доларів США (що за курсом НБУ станом на 12.11.2012 року 7,99 становить 101 377,36 грн.), з яких - 8813,22 доларів США – заборгованості за кредитом; 3101,55 доларів США – заборгованість за процентами за користування кредитом; а також штрафи: 31,29 доларів США – штраф (фіксована частина) та 741,97 долар США – штраф (процентна складова); стягнути солідарно з ОСОБА_1 , акціонерного товариства «Акцент-Банк» на користь акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 10 000,00 грн. В решті позовних вимог слід відмовити.
       На вказане суд першої інстанції уваги не звернув, в зв`язку із чим дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Банку.
       На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судових витрат, сплачених при подачі позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 1653,27 грн.
       Керуючись ст. 268, 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
       Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.
       Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 31 грудня 2021 року -скасувати.
       Позовні вимоги Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до Акціонерного товариства «Акцент Банк», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
       Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк “ПриватБанк” заборгованість за кредитним договором № HMIBAN17348872 від 02 липня 2008 року, в розмірі 12 688,03 доларів США, (що за курсом НБУ станом на 12.11.2012 року 7,99 становить 101 377,36 грн), з яких: 8813,22 доларів США ( що еквівалентно 70 417,63 грн.) – заборгованість за кредитом; 3101,55 доларів США ( що еквівалентно 24 781,39 грн.) – заборгованість за процентами за користування кредитом; а також штрафи: 31,29 доларів США( що еквівалентно 250,01 грн.) – штраф (фіксована частина) та 741,97 долар США( що еквівалентно 5928,34грн.) – штраф (процентна складова).
       Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , акціонерного товариства «Акцент-Банк» на користь акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 10 000,00 грн.
       В іншій частині позову відмовити.
       Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк “ПриватБанк” судові витрати в розмірі 1653,27 грн.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

       Судді: