ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

30 серпня 2022 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 741/460/21
Головуючий у першій інстанції – Крупина А. О.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/786/22

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді: Мамонової О.Є.,
суддів: Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.
із секретарем: Шкарупою Ю.В.

учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 
відповідач: ОСОБА_2 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Носівська районна державна нотаріальна контора

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 10 лютого 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання спадкоємцем четвертої черги, 
       
                                У С Т А Н О В И В:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про визнання його спадкоємцем четвертої черги щодо спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді права на земельну частку (пай) розміром 5,69 га в колгоспі ім. Фрунзе міста Носівка Носівського району Чернігівської області, що належало померлій згідно з сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0293019. 
Позов обґрунтовував тим, що з моменту народження він разом зі своєю матір`ю ОСОБА_4 та ОСОБА_3 мешкали разом та вели спільне господарство. ОСОБА_3 була одинокою жінкою, в шлюбі ні з ким не перебувала, власних дітей не мала. Витрати по її похованню та організації поховання понесли позивач та його мати і саме вони здійснювали догляд за померлою. 
За життя, 21.12.1985, ОСОБА_3 склала заповіт, яким заповіла належний їй житловий будинок з надвірними будівлями у АДРЕСА_1 , матері позивача. 25.12.1996 ОСОБА_3 отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0293019 площею 5,69 га в колгоспі ім. Фрунзе міста Носівка Носівського району Чернігівської області. 
Мати позивача померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . За життя мати спадщину не оформила, однак прийняла її фактично.
Позивач указував, що відповідач ОСОБА_2 , який є його рідним братом, успадкував інше майно, що залишилось після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а тому із даним позовом він звернувся саме до брата.  
Зазначав, що був зареєстрований за однією адресою із ОСОБА_5 більше 5 років, проживав з нею однією сім`єю, а тому, набув право на спадкування на земельний пай за законом як спадкоємець четвертої черги. Оригінал сертифікату на право на вказану земельну частку останній виявив в червні 2018 року в сімейному архиві.

Рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 10 лютого 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2 не є належним відповідачем у справі, а належним є саме Носівська міська рада, є помилковими, оскільки, територіальна громада в особі Носівської міської ради як орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, до суду з позовом про визнання спадщини відумерлою не зверталась, майно ОСОБА_3 не успадкувала.
Заявник звертає увагу на те, що інші спадкоємці не заявляли своїх прав на земельну частку (пай), позивач та його мати спадщину фактично прийняли, а ОСОБА_2 визнав заявлені позовні вимоги у даній справі. Вказане свідчить, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб.
Вважає, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про те, що він не має права на спадкування після смерті ОСОБА_3 , адже, останній довів належними та допустимими доказами свої позовні вимоги, зокрема, факт спільного проживання за однією адресою більше п`яти років з ОСОБА_3 , ведення спільного господарства, піклування про неї та матеріальне забезпечення.
Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи не подавався. 

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 пред`явив позов до неналежного відповідача, адже останній не є спадкоємцем майна ОСОБА_3 ні за заповітом, ні за законом, тобто, не є зобов`язаним за вимогою позивача, а клопотання про заміну неналежного відповідача на належного, яким у даній справі є Носівська міська рада, суду не подавалось. 
З такими висновками Носівського районного суду Чернігівської області погоджується апеляційний суд, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, доказах, наданих суду першої інстанції та відповідають вимогам чинного законодавства.

Судом установлено, що 21.12.1985 ОСОБА_5 склала заповіт, за яким належний їй жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 заповідала ОСОБА_4 , матері позивача (а.с. 43, 57). 
25.12.1996 ОСОБА_3 видано сертифікат на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Фрунзе розміром 5,69 в умовних кадастрових гектарах (а. с. 55).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а. с. 44).
ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати позивача - ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с. 42).
Спадкова справа щодо майна ОСОБА_3 не заводилась.
Після смерті матері позивача ОСОБА_4   спадкоємцем, який прийняв спадщину, є її син – ОСОБА_2 (відповідач), на користь якого  від прийняття спадщини відмовились ОСОБА_6 (чоловік спадкодавця), ОСОБА_1 (син спадкодавця), ОСОБА_7 (донька спадкодавця). Окрім ОСОБА_2 , спадщину також прийняла мати ОСОБА_4 – ОСОБА_8 , оскільки вона проживала на день смерті зі спадкодавцем та не відмовилась від прийняття спадщини (а. с. 131-133).
Згідно з копією довідки виконавчого комітету Носівської міської ради Носівського району Чернігівської області від 22.07.2018 № 1522, ОСОБА_1 був зареєстрований разом з батьками в період з 06.07.1988 по 23.12.1998 за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 59). Копія довідки виконавчого комітету Носівської міської ради Носівського району Чернігівської області від 09.07.2018 № 1490 свідчить, що позивач в період з 23.12.1998 по 04.01.2001 та з 26.07.2002 по 17.02.2007 був зареєстрований також за цією ж адресою (а. с. 60).
Із копії  довідки  Носівського навчально – виховного комплексу «Загальноосвітній навчальний заклад-дошкільний навчальний заклад» І-ІІІ ступенів від 09.04.2021 № 43 вбачається, що ОСОБА_1 з 01.09.1988 по 21.06.1999 навчався у даному закладі та постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 (45, 43) (а. с. 45).
Рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 28 жовтня 2019 року, залишеним без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 24 липня 2020 року,  відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Носівської міської ради Чернігівської області про визнання спадкоємцем четвертої черги та визначення додаткового строку для подання заяви про  прийняття спадщини (а.с. 62-67).

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України, частиною 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання в порядку встановленому ЦПК України.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України ).
Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову – обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року).
Встановивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 40), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункт 37, 54), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.10), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 39)).
Пунктом 24 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також, відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Cудом першої інстанції вірно встановлено, що на належний ОСОБА_3 сертифікат на земельну частку (пай) серії ЧН № 0293019 відсутні інші спадкоємці як за законом, так і за заповітом, а тому належним відповідачем у даній справі має бути територіальна громада в особі Носівської міської ради Чернігівської області як орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Таким чином, оскільки позивач не заявляв клопотання про заміну неналежного відповідача - ОСОБА_2 на належного - Носівську міську раду Чернігівської області, районний суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог.
Посилання заявника на те, що територіальна громада в особі Носівської міської ради як орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, до суду з позовом про визнання спадщини відумерлою не зверталась, майно ОСОБА_3 не успадкувала, а тому не є належним відповідачем у даному спорі,  ґрунтуються на невірному тлумаченні позивачем норм чинного законодавства. При цьому апеляційний суд звертає увагу, що аналогічний по суті спір щодо сертифікату на земельну частку (пай) серії ЧН №0293019 між ОСОБА_1 та належним відповідачем Носівською міською радою Чернігівської області вирішувався судом, про що Носівським районним судом Чернігівської області від 28 жовтня 2019 року ухвалене рішення, залишене без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 24 липня 2020 року, про відмову у задоволенні позову.  
Доводи апеляційної скарги, які стосуються обґрунтованості позову, доведеності обставин, що підлягають доказуванню, інших обставин по суті спору не підлягають перевірці, оскільки позов у справі за відсутності належного відповідача не міг бути вирішений по суті відповідно до закону незалежно від того, якими фактичними обставинами та правовими нормами він обґрунтовувався.
Є хибною думка позивача про те, що суд першої інстанції помилково відмовив у прийнятті визнання позову відповідачем, зважаючи на те, що відповідач не є належним.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відтак, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують, на законність рішення суду не впливають. 
Рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 10 лютого 2022 року ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до приписів ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги ОСОБА_1 без задоволення.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

                                     П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 10 лютого 2022 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складений 01 вересня 2022 року.
       
  Головуюча                                                                  О.Є. Мамонова

  Судді:                                                                        Н.В. Висоцька 

                                                                                   Н.В. Шитченко