Номер провадження: 33/813/403/22
Номер справи місцевого суду: 523/10406/21 
Головуючий у першій інстанції Аліна С. С. 
Доповідач Сегеда С. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       20.09.2022 року                                                                 м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Сегеда С.М.,
за участю:
секретаря Хухрова С.В., 
правопорушника ОСОБА_1 ,

розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Суворовського районного суду м.Одеси від 23 вересня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 
              ВСТАНОВИВ: 
Зазначеною постановою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто судовий збір в сумі 454 грн.

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 145223 від 31.05.2022 року, встановлено, що ОСОБА_1 , у порушення п. 2.5  Правил дорожнього руху (далі – ПДР), 31.05.2021 року приблизно о 00 год. 12 хв. керував мопедом «Suzuki», номерний знак НОМЕР_1 по 2-му провулку Студентському, в районі будинку № 3 в м.Одесі, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, почервоніння очей, різкий запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.
Зазначені обставини стали підставою для винесення оскаржуваної постанови Суворовського районного суду м.Одеси від 23 вересня 2021 року про визнання винним і притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
Не погоджуючись із вказаною постановою, 04.02.2022 року представник ОСОБА_1 – адвокат Козак А.В. подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати, провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Крім того, в апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – адвокат Козак А.В. просила поновити строк на оскарження вищевказаної постанови.
Постановою Одеського апеляційного суду від 16.08.2022 року вищевказане клопотання представника ОСОБА_1 – адвоката Козак А.В. було задоволено і поновлено строк на апеляційне оскарження постанови Суворовського районного суду м.Одеси від 23 вересня 2021 року (а.с. 66-68).

Що стосується суті апеляційної скарги, то апеляційний суд, дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних обставин.

Судове засідання було призначене на 07.03.2022 року, однак у зв`язку із неналежним сповіщенням було відкладено на 22.03.2022 року на 10 год. 20 хв. (а.с. 35).
Вивчивши матеріали справи, судом апеляційної інстанції було встановлено, що як доказ скоєного ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення, у протоколі зазначено, що до нього додано відеозапис з нагрудного реєстратора 00128, 001405, однак фактично в матеріалах справи він відсутній.
У зв`язку з цим, судове засідання призначене на 22.03.2022 року було відкладено на 13.05.2022 року, на 12 год. 50 хв. (а.с. 38), через необхідність витребування вищевказаних відеозаписів, а тому супровідним листом від 25.03.2022 їх було витребувано з Управління патрульної поліції в Одеській області (далі – УПП в Одеській області) (а.с. 43-44).

В подальшому, через перебування головуючого судді у відпустці, судове засідання 13.05.2022 року було відкладено на 14.06.2022 року на 12 год. 50 хв., (а.с. 47), а потім відкладено на 16.08.2022 року, у зв`язку із неналежним сповіщенням осіб (а.с. 49).
Крім того, повторним супровідним листом від 15.06.2022 року з УПП в Одеській області було витребувано вищевказані відеозаписи (а.с. 52-53).
Так у судове засідання 16.08.2022 року з`явився ОСОБА_1 , а тому було вирішено питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Суворовського районного суду м.Одеси, про що вказано вище, але через ненадання запитуваних відеозаписів розгляд справи було відкладено на 20.09.2022 року на 10 год. 20 хв. (а.с. 61-68).

До суду апеляційної інстанції 20.09.2022 року з`явився правопорушник ОСОБА_1 , який апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити (а.с. 72-74). Разом з тим, запитувані відеозаписи правопорушення ОСОБА_1 з нагрудного відеореєстратора, на які маються посилання в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 145223, до суду апеляційної інстанції не були надані.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з положеннями ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
У відповідності до ст.268 КУпАП, справа розглядається в присутності особи яка притягається до адміністративної відповідальності. За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Відповідно до ч.1 ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №145223 від 31.05.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП наявний підпис ОСОБА_1 про те, що він повідомлений про місце та час розгляду справи відносно нього, а саме: 30.06.2021 року о 10 год. 00 хв. у Суворовському районному суді м.Одеси (а.с. 2).
Однак, оскаржувана постанова Суворовського районного суду м.Одеси була ухвалена 23.09.2021 року (а.с. 7).
У матеріалах справи наявна судова повістка у судове засідання на 05.07.2021 року на 10 год. 40 хв., однак доказів отримання її ОСОБА_1 не має (а.с.4), крім того наявна судова повістка про виклик ОСОБА_1 у судове засідання на 23.09.2021 року на 12 год. 35 хв., яка була повернута з відміткою «повернено за відсутністю марок», що свідчить про те, що апелянт не був належним чином сповіщений про дату та час судового засідання (а.с. 5). 
Виходячи з вищевикладеного, апеляційний суд дійшов висновку щодо порушення судом першої інстанції процедури розгляду адміністративного правопорушення, оскільки справу розглянуто за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не повідомленої належним чином про час і місце судового засідання.

Стосовно суті правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 , то суд апеляційної інстанції з висновком суду першої інстанції не погоджується, виходячи з наступного.

Так, при винесенні оскаржуваної постанови, суд першої інстанції виходив із того, що відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до вимог п.2.5 «а» ПДР, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Визнаючи винним правопорушника ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, суд виходив із того, що вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 145223 від   31.05.2021 року, в якому наведені обставини порушення водієм приписів п. 2.5 ПДР, за що він притягається до відповідальність за ст.130 КУпАП.

Так, порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння закріплено у ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі – Інструкції), а також «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою КМУ 17.12.2008 № 1103.
Відповідно до п.7 розділу 1 Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.
Згідно п.1 розділу 2 Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.
Тобто, зазначена Інструкція покроково встановлює дії працівників поліції в разі виникнення підозри у перебуванні водія в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів.

У відповідності до ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Положеннями чинної «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, передбачено певний порядок застосування поліцейськими відеореєстраторів та портативних відеореєстраторів як пристроїв, призначених для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції яких дають змогу закріпити їх на службовому автомобілі або на форменому одязі поліцейського.
Також слід вказати, що п.3.5 розділу III Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НП України від 03.02.2016р. № 100, встановлює, що після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно.

Так, одним із важливих доказів для з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, є відеозапис з нагрудної камери (відеореєстратора) працівників патрульної поліції.
Згідно ст. ст. 31, 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису; а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань, а також забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Аналіз статей 130 та 266 КУпАП в їх взаємозв`язку свідчать про те, що відповідальність за відмову від проходження огляду настає у випадку відмови від любого запропонованого (в разі підстав) огляду, а недійсним є безпосередньо огляд, проведений з порушенням його порядку проведення.

Як вже було зазначено вище, у матеріалах справи відсутні відеозаписи, які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення серії АББ № 145223 та мали бути до нього додані як доказ скоєного ОСОБА_1 правопорушення.
Крім того, з наданої УПП в Одеській області 22.08.2022 року відповіді, вбачається, що надати запитувані відеозаписи немає можливості, оскільки вони були знищені після закінчення строку їх зберігання, який становить 30 діб, згідно наказу Міністерства внутрішніх справ України №1026 від 18.12.2018 року (а.с. 70).

Місцевий суд при розгляді справи не звернув увагу на факт відсутності відеозапису подій в матеріалах справи, а також на вищевикладені приписи ст. 266 КУпАП, тому дійшов до помилкового висновку щодо можливості притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Слід наголосити, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
За змістом ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі – Конвенція), кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно ст.17 Конвенції, жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Згідно рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, яке є обов`язковим до виконання на території України, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо є неналежними доказами.
Відповідно до п. 39 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 р. у справі №463/1352/16-а у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини (далі – ЄСПЛ) вказав, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.
У рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ вказано, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом».
У відповідності до п. 43 рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з урахуванням первісного визначення принципу "поза розумним сумнівом" у справі "Авшар проти Туреччини") доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, суд першої інстанції не мав достатньо допустимих доказів для встановлення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та визначив його винуватість доведеною помилково, недостатньо врахувавши закріплений в Конституції України принцип презумпції невинуватості особи, а тому постанова Суворовського районного суду м. Одеси підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 247, ст.ст. 268, 283, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Козак Алли Вікторівни задовольнити.
ПостановуСуворовського районного суду м.Одеси від 23 вересня 2021 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 26.09.2022 року.

Суддя Одеського апеляційного суду                                                С.М. Сегеда