Постанова                                    
Іменем України                    
 
09 листопада 2022 року                          
м. Київ
 
справа № 534/831/18
 
провадження № 61-3367св22 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Луспеника Д. Д. 
суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Коломієць Г. В., Лідовця Р. А.          (суддя-доповідач),
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач -  ОСОБА_2 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 , яка подана його представником - адвокатом Ульяновою Юлією Анатоліївною, на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 24 січня 2022 року у складі колегії суддів:                  Пилипчук Л. І., Абрамова П. С., Кривчун Т. О.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.     Описова частина 
 
Короткий зміст позовної заяви
 
У червні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.
 
Позовна заява мотивована тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . За час перебування у шлюбі ними було придбано автомобіль Ford Kuga, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартість якого складає 339 560 грн. У 2018 році відповідач без її згоди здійснив продаж вказаного автомобіля.
 
Вважала, що оскільки спірний автомобіль перебував у спільній сумісній власності подружжя, отже, вона має право на компенсацію з продажу автомобіля.
 
Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 просила суд поділити майно та визнати за нею право на компенсацію від продажу автомобіля марки                 Ford Kuga реєстраційний номер НОМЕР_1 з ОСОБА_2 та стягнути на її користь 169 780 грн.
 
У серпні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.
 
Зустрічна позовна заява мотивована тим, що він перебував у шлюбі з ОСОБА_1 , за час перебування у шлюбі ними був придбаний автомобіль Ford Kuga, реєстраційний номер НОМЕР_1 , однак, у 2018 він здійснив його продаж. Автомобіль після відчуження отримав реєстраційний номер НОМЕР_2 .
Зазначав, що ОСОБА_1 було відомо про продаж автомобіля, кошти він приніс додому. Через декілька місяців після повернення додому виявив, що дружина в квартирі не живе і забрала кошти від продажу автомобіля                 у розмірі 208 000 грн.
Крім того, вважав, що ОСОБА_1 повинна повернути йому вартість             Ѕ частки у квартирі АДРЕСА_1 , яка була відчужена ОСОБА_1 .
 
Уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_2 просив суд стягнути                       з ОСОБА_1 104 000 грн спільних коштів від продажу автомобіля                Ford Kuga, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 292 348,42 грн вартості                     Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 та судові витрати в сумі 6240,00 грн.
 
Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 30 серпня 2018 року позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_2 об`єднано в одне провадження для спільного розгляду.
 
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області                         від 06 жовтня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Поділено спільне сумісне майно подружжя ОСОБА_1 ,                            ОСОБА_2 - автомобіль марки Ford Kuga, реєстраційний номер             НОМЕР_1 , стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію 1/2 частини вартості автомобіля у розмірі 151 319,35 грн.
У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що спірний автомобіль             є цінною неподільною річчю, був зареєстрований на ім`я ОСОБА_2                  і перебував у його користуванні. Продаж автомобіля відбувся без письмової згоди дружини співвласника - ОСОБА_1 . Отже, остання,                              як співвласник спірного майна, має право на отримання грошової компенсації за свою частку у праві власності на автомобіль.
Визначаючи розмір компенсації за належну позивачу частку спірного автомобіля, районний суд взяв до уваги висновок експерта № 165                          від 31 серпня 2018 року, відповідно до якого ринкова вартість автомобіля Ford Kuga, реєстраційний номер НОМЕР_2 станом на 31 серпня                           2018 року складала 302 638,70 грн .
 
Районний суд вважав необґрунтованими позовні вимоги ОСОБА_3 за зустрічним позовом, оскільки його доводи про те, що ОСОБА_1 забрала кошти за відчужений автомобіль Ford Kuga, реєстраційний номер    НОМЕР_2 після його продажу не знайшли свого підтвердження.
Крім того, суд врахував показання свідка ОСОБА_4 , яка працює ріелтором, та підтвердила факт передачі в рівних частках по Ѕ частині суми за продаж квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .  
 
Короткий зміст судових рішень суду апеляційної інстанції 
 
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 13 грудня 2021 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , поданою в його інтересах представником - адвокатом Ульяновою Ю. А.,              на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області                      від 06 жовтня 2021 року.
 
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 24 січня 2022 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , яка подана його представником - адвокатом Ульяновою Ю. А., на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 06 жовтня 2021 року закрито на підставі пункту 2 частини першої статті 362 ЦПК України.
 
Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що апеляційну скаргу подано             08 листопада 2021 року та підписано представником ОСОБА_2 - адвокатом Ульяновою Ю. А. на підставі довіреності від 10 серпня 2018 року, посвідченої приватним нотаріусом Горішньоплавнівського міського нотаріального округу Полтавської області Красильниковою О. В., зареєстровано в реєстрі за № 846. Довіреність видана строком на три роки та дійсна до 10 серпня 2021 року (том 1, а. с. 116).
 
Суд апеляційної інстанції закрив апеляційне провадження на підставі  пункту 2 частини першої статті 362 ЦПК України, оскільки апеляційна скарга підписана особою, яка не мала права її підписувати, тому що строк дії довіреності представника Ульянової Ю. А. на момент подання апеляційної скарги в інтересах ОСОБА_2 закінчився.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
У касаційній скарзі представник ОСОБА_2 - адвокат Ульянова Ю. А., посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм процесуального права, просить ухвалу Полтавського апеляційного суду              від 24 січня 2022 року скасувати та направити справу на розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
Касаційна скарга представника ОСОБА_2 - адвоката                          Ульянової Ю. А., мотивована тим, що на підтвердження повноважень представника адвокат Ульянова Ю. А. у судовому засіданні апеляційної інстанції пропонувала надати ордер на представництво. Проте, суд відмовив у прийнятті такого документу, посилаючись на відсутність повноважень підписувати апеляційну скаргу.
 
Підставою касаційного оскарження зазначеного судового рішення ОСОБА_2 вказує те, що апеляційний суд неправильно застосував до спірних правовідносин положення пункту 2 частини першої статті 362 ЦПК України та закрив апеляційне провадження за його апеляційною скаргою на рішення районного суду. Вважає, що суд апеляційної інстанції мав залишити апеляційну скаргу без руху з метою надання відповідних документів на підтвердження повноважень представника. Зазначає, що апеляційний суд порушив право на справедливий суд та право на апеляційне оскарження судового рішення.
 
Відзив на касаційну скаргу учасник справи не подав.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
У квітні 2022 року касаційна скарга надійшла до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 липня 2022 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі, витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.
 
У вересні 2022 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 жовтня 2022 року справу призначено до розгляду.
 
Мотивувальна частина 
 
Позиція Верховного Суду
  
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.
 
Відповідно до абзацу 6 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга представника ОСОБА_2 - адвоката                          Ульянової Ю. А. задоволенню не підлягає.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.
 
Відповідно до частини третьої статті 131-2 Конституції України виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. 
 
Згідно із частиною першою статті 58 ЦПК України сторона, третя особа,           а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
 
Частиною першою статті 60 ЦПК України визначено, що представником          у суді може бути адвокат або законний представник.
 
Згідно із частиною четвертою статті 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
 
За змістом пункту 2 частини першої статті 20 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема: представляти і захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у суді, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах,  в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами,              до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами.
 
Частиною третьою статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що  повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.
 
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються довіреність або інший документ,                            що посвідчує повноваження представника, якщо апеляційна скарга подана представником і ці документи раніше не подавалися.
 
Згідно із пунктом 2 частини першої статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження виявилося, що апеляційну скаргу не підписано, подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, або підписано особою, яка не має права її підписувати.
 
Звернення до суду з використанням правничої допомоги інших осіб, зокрема адвоката, при реалізації права на справедливий суд передбачає надання до суду належних доказів дійсної волі особи, що є учасником справи, на уповноваження іншої особи на право надання правничої допомоги. Такі докази повинні виключати будь-які сумніви щодо справжності та чинності такого уповноваження на момент вчинення певної процесуальної дії (докази подаються в оригіналі або у формі копії, якісно оформленої особою, що є учасником справи, із зазначенням назви судового органу, у якому надається правова допомога позивачу), а також стосовно охоплення такої дії дійсним колом повноважень представника, делегованих йому особою, що реалізує право на справедливий суд. Представник повинен демонструвати повагу до суду, підтверджуючи наявність повноважень на представництво, а також не позбавляти довірителя права знати про дії представника.
 
Аналогічний висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2019 року у справі № 9901/847/18.
 
Судом апеляційної інстанції встановлено, що апеляційна скарга в інтересах ОСОБА_2 підписана адвокатом Ульяновою Ю. А.                                     (том 2, а. с. 112-114) та подано до суду 11 листопада 2021 року.                             До апеляційної скарги адвокатом Ульяновою Ю. А. долучено копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та копію довіреності від 10 серпня 2018 року, посвідченої приватним нотаріусом Горішньоплавнівського міського нотаріального округу Полтавської області Красильниковою О. В. (том 2, а. с. 115-116), у якій зазначено, що довіреність видана строком на три роки та дійсна до 10 серпня 2021 року.
 
З урахуванням наведеного суд апеляційної інстанції обґрунтовано зробив висновок, що термін дії повноважень на представництво інтересів ОСОБА_2 у адвоката Ульянової Ю. А. на підставі довіреності                  від 10 серпня 2018 року, посвідченої приватним нотаріусом Горішньоплавнівського міського нотаріального округу Полтавської області Красильниковою О. В., закінчився 10 серпня 2021 року.
Подаючи 11 листопада 2021 року апеляційну скаргу до Полтавського апеляційного суду, адвокат Ульянова Ю. А. не мала права її підписувати.  
 
Доводи представника ОСОБА_3 - адвоката Ульянової Ю. А. про те, що на підтвердження повноважень представника вона пропонувала надати ордер на представництво, а суд апеляційної інстанції мав залишити апеляційну скаргу без руху з метою надання відповідних документів на підтвердження повноважень представника є безпідставними, оскільки суд апеляційної інстанції міг залишити апеляційну скаргу без руху, якщо б до неї не було взагалі додано документа на підтвердження повноважень представника. 
 
Крім того, Верховний Суд враховує, що до касаційної скарги представником ОСОБА_3 - адвокатом Ульяновою Ю. А. долучено ордер на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_2 у «Полтавському апеляційному суді, Касаційному цивільному суді», виданий 23 лютого               2022 року, тобто уже після постановлення ухвали Полтавського апеляційного суду від 24 січня 2022 року про закриття апеляційного провадження у справі, а отже, і після подання апеляційної скарги.
 
Отже, доводи представника ОСОБА_3 - адвоката Ульянової Ю. А., викладені у касаційній скарзі, не спростовують правильності висновків суду апеляційної інстанції про недоведеність тієї обставини, що подану до Полтавського апеляційного суду апеляційну скаргу підписано уповноваженою на те особою, що є підставою для закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , поданою в його інтересах представником - адвокатом Ульяновою Ю. А., на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 06 жовтня                    2021 року, з підстав, передбачених пунктом 2 частини першої статті 362 ЦПК України.
 
Посилання касаційної скарги про те, що апеляційний суд порушив право заявника на справедливий суд є безпідставним. 
 
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.
 
Європейський Суд з прав людини у пунктах 37, 38 рішення від 18 листопада 2020 року у справі «Мушта проти України» зазначив, що право на суд одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати  реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.
 
Норми ЦПК України, які регламентують порядок подання апеляційної скарги на рішення суду. Форму та зміст скарги й перелік документів, які долучаються до скарги, передбачені для належного здійснення правосуддя.
Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.
Вказані процесуальні норми не ставлять під сумнів саму суть права на доступ до суду, а переслідують легітимну мету належного захисту прав довірителя. При цьому не порушується й пропорційність між застосованими законодавством засобами (правнича допомога й підтвердження її відповідними документами) та метою звернення до суду.
 
Наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків суду апеляційної інстанції та не дають підстав вважати, що судом порушено норми процесуального права, про що зазначає у касаційній скарзі заявник.
 
Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Оскільки доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують, на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення не впливають, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
 
Щодо судових витрат
 
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України постанова суду касаційної інстанції складається, зокрема з резолютивної частини із зазначенням у ній розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
 
З огляду на те, що касаційна скарга залишається без задоволення, розподіл судових витрат не здійснюється.
 
Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_2 , яка подана його представником - адвокатом Ульяновою Юлією Анатоліївною, залишити без задоволення.
 
Ухвалу Полтавського апеляційного суду від 24 січня 2022 року залишити без змін. 
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий   Судді:	       	Д. Д. Луспеник   І. А. Воробйова   Б. І. Гулько    Г. В. Коломієць   Р. А. Лідовець