УХВАЛА

06 вересня 2022 року 
м. Київ

справа №640/13443/20
адміністративне провадження № К/990/22167/22  

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Данилевич Н.А.,
суддів: Шевцової Н.В., Радишевської О.Р.,

перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 жовтня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 липня 2022 року у справі №640/13443/20 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про    визнання незаконним наказу, зобов`язання вчинити дії, -
УСТАНОВИВ:
17 серпня 2022 року касаційна скарга надійшла до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України.
ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України, в якому просила:
- визнати незаконним (протиправним) пункт 1 наказу Міністерства юстиції України  № 1910/к від 03 червня 2020 року про звільнення ОСОБА_1 з посади головного спеціаліста відділу конституційного права та державного будівництва Управління конституційного та адміністративного законодавства Департаменту публічного права 11 червня 2020 року у зв`язку із скороченням чисельності або штату державних службовців з припиненням державної служби відповідно до пункт 4 частини першої статті 83, пункту 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу»;
- поновити ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу з конституційного права та державного будівництва Управління конституційного та адміністративного законодавства Департаменту публічного права Мін`юсту;
- стягнути з Мін`юсту на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 11 червня 2020 року по час поновлення на роботі.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 жовтня 2021 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 липня 2022 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.
Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, Верховний Суд зазначає наступне.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно із частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз указаних положень дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
Водночас, пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень суд першої інстанції вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження.
Оскаржуючи судові рішення у справі, яка розглянута в порядку спрощеного позовного провадження, позивач в касаційній скарзі вказав на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та послався на підпункт «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, а саме на те, що справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.
В обґрунтування виняткового значення скаржник зазначає, що позивача позбавлено права на працю та можливість заробляти собі на життя працею, а на її місце відразу після попередження про звільнення, було призначену іншу особу, що, на думку скаржника, свідчить про відсутність і самого скорочення у відділу, де заявник касаційної скарги працював.
Формальне посилання на виняткове значення для відповідача за відсутності обґрунтованих мотивів не дають підстав для висновку, що судові рішення, постановлені саме у цій справі можливо віднести до випадків, встановлених пунктом 2 частини п`ятої  статті 328 КАС України. Заявник не обґрунтував в чому саме полягає винятковість саме цієї справи, із зазначенням новітніх, проблемних та раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права. 
Наведені скаржником в касаційній скарзі обставини є загальними і в контексті обставин справи зводяться до переоцінки доказів у справі, незгоди з висновками судів попередніх інстанцій, незгоди з редакцією Закону України «Про державну службу», яка була чинною на момент виникнення правовідносин, викладення скаржником доводів щодо необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у побідних правовідносинах, викладеного у постанові від 28 липня 2021 року Верховного Суду у справі №640/11024/20, на висновок якого послалися суди попередніх інстанцій та, замість нього, врахувати висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 27 травня 2020 року у справі №813/1715/16, проте, оскаржуючи судові рішення у справі, яка розглянута в порядку спрощеного позовного провадження, позивач у касаційній скарзі не довів підстав, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З огляду на відхилення Верховним Судом зазначені заявником виняткових обставин, передбачених пунктом 2 частини п`ятої  статті 328 КАС України, які є передумовою для перевірки вмотивованості підстав касаційного оскарження цих рішень, встановлених пунктами 1, 2, 3, 4 частини четвертої  статті 328 цього Кодексу, у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.
На підставі викладеного, керуючись пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України, Суд 
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 жовтня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 липня 2022 року у справі №640/13443/20 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про    визнання незаконним наказу, зобов`язання вчинити дії.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді	Н.А. Данилевич Н.В. Шевцова 	
                                                                                                                          О.Р. Радишевська