КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
26 вересня 2022 року 
м. Київ
єдиний унікальний номер судової справи 757/17562/21-ц
номер провадження 22-ц/824/6342/2022
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді	Лапчевської О.Ф.,	
суддів	Березовенко Р.В., Мостової Г.І.,	
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 
на рішення Печерського районного суду м. Києва від 19 січня 2022 року /суддя Бусик О.Л./
у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором оренди, -
 
В С Т А Н О В И В:
 
У квітні 2021 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором оренди в сумі 50 000 грн, інфляційні втрати в сумі 8845 грн, 3883,56 грн як три проценти річних, а також судовий збір в сумі 908 грн.
Рішенням  Печерського районного суду м. Києва від 19 січня 2022 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованість з орендної плати в сумі 50 000 гривень, 8 845 гривень інфляційних втрат та 3 883  гривні 56 копійок як три проценти річних та судовий збір в сумі 908 грн. /а.с. 167-169/
Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення скасувати, відмовивши у задоволенні позову.
На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що у провадженні суду вже перебувала справа між тими самими сторонами, 09.02.2021 р. ухвалено рішення. Тобто, заборгованість за період оренди квартири вже стягнута згідно судового рішення в справі № 757/41244/20. Крім того не враховано поведінки позивача ОСОБА_3 , зважаючи, що фактично відповідач користувався перший рік кв. АДРЕСА_1 , яка йому не передавалась за актом приймання-передачі, а другий рік фактично відповідач користувався  кв. АДРЕСА_1 відносно якої договір оренди не укладався, при цьому додаткові угоди укладались після закінчення строку дії основного договору, а двічі продовження строку дії договору з орендарем який начебто не платив орендну плату. Наголошував також, що починаючи з 12 березня 2020 року були запровадженні значні карантинні обмеження, які суттєво вплинули на життя громадян, що ніяк не могло бути передбачено під час укладення даного договору. В разі якщо на момент укладення даного договору сторони були обізнані в тому, що такі карантинні обмеження будуть діяти протягом тривалого часу, вказаний договір укладений не був, або був би укладений на інших умовах. Згідно ст. 617 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Суд першої інстанції не навів обґрунтування відхилення доводів відзиву відповідача.
ОСОБА_3 звернулась з відзивом на апеляційну скаргу, посилаючись на її необґрунтованість та безпідставність. Вказувала, що інформація щодо вже стягнутої орендної плати не відповідає дійсним обставинам справи. Зокрема, між сторонами було укладено два договори щодо оренди двох різних квартир: договір від 26 березня 2018 року щодо оренди квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; договір від 29.06.2018 р. щодо оренди квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Стягнення заборгованості з відповідача за договором оренди від 29.06.2018 р. щодо квартири АДРЕСА_1 відбувалося в рамках справи № 757/41244/20-ц, рішення набрало законної сили. Водночас, відповідач наводить фактичні обставини щодо виникнення заборгованості у відповідача саме за квартирою АДРЕСА_1 . Оскільки позивачем було надано до суду першої інстанції всі необхідні належні та допустимі докази щодо існування між сторонами договірних відносин в частині оренди квартири АДРЕСА_1 , а також не виконання відповідачем зобов`язання в частині оплати орендної плати за користування вказаною квартирою, та не спростування вказаних обставин належними і допустимими доказами, суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення про стягнення суми заборгованості.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.
Судом встановлено, що згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна ОСОБА_3 належить на праві власності квартира АДРЕСА_1 .
26 березня 2021 року ОСОБА_3 , від імені якої діє ОСОБА_4 уклали договір оренди квартири АДРЕСА_1 .
Відповідно до пункту 1.1 Договору позивач передав до підписання цього договору відповідачу в тимчасове користування за плату на встановлений цим договором строк квартиру АДРЕСА_1 .
Згідно з актом передачі квартири та майна 26 березня 2018 року орендодавець передав, а орендар прийняв зазначену квартиру та майно за переліком, що зазначено в п. 1.1 зазначеного акта.
Відповідно до пункту 3.1 Договору, орендна плата складає 10 000 грн та вноситься щомісячно не пізніше двадцять сьомого числа у вигляді авансового платежу.
Загальна сума оренди становить 50 000 грн (п. 3.2 Договору).
Пунктом 4.2 договору передбачено, що орендар зобов`язаний вчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.
Доказів сплати орендної плати за вказаним договором відповідачем не надано.
Крім того, у вересні 2020 року ОСОБА_3 звернулася до Печерського районного суду м. Києва до ОСОБА_1 із позовом, в якому просила стягнути з відповідача на свою користь 292 020 грн заборгованості за договором оренди квартири за адресою: АДРЕСА_1 від 25 липня 2018 року.
Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 09 лютого 2021 року у задоволенні вказаного позову відмовлено. Додатковим рішенням Печерського районного суду міста Києва від 23 лютого 2021 року вирішено питання щодо стягнення судових витрат. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 29 000 грн. судових витрат у виді витрат на професійну правничу допомогу.
Постановою Київського апеляційного суду від 27 травня 2021 року рішення Печерського районного суду міста Києва від 09 лютого 2021 року та додаткове рішення Печерського районного суду міста Києва від 23 лютого 2021 року - скасовані, ухвалено нове судове рішення. Позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково і стягнуто на її користь із ОСОБА_1 - 272 500 грн заборгованості за договором оренди від 25 липня 2018 року, 7 450, 91 грн інфляційних втрат за час прострочення та 9 047,59 грн як 3% річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_3 - відмовлено.
Таким чином, суд установив, що вказаними судовими рішеннями вирішувався спір щодо договору оренди квартири за адресою: АДРЕСА_1 від 25 липня 2018 року.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції керувався нормами частини першої статті 626 ЦК України про те, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
Частиною першою ст. 628 ЦК України передбачено, що, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою ст. 759 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
Відповідно до ст.ст.810,811 ЦК України зазначено, що за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Договір найму житла укладається у письмовій формі.
Згідно зі ст. 812 ЦК України предметом договору найму житла можуть бути помешкання, зокрема квартира або її частина, житловий будинок або його частина. Помешкання має бути придатним для постійного проживання у ньому.
Відповідно до частини третьої ст. 815 ЦК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму.
В силу вимог ст. 820 ЦК України наймач зобов`язаний вносити плату за користування житлом у розмірі, що визначено договором.
Згідно з частиною другою ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Всупереч вимогам зазначених правових норм закону відповідач належним чином не виконував своїх зобов`язань з оплати орендної плати, а, відтак, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків, що заборгованість, що утворилася у відповідача підлягає стягненню на користь позивача з 26 березня 2018 року до 26 серпня 2018 року.
У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором оренди судом також вірно вказано на те, що позивач має право на стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних у порядку ст. 625 ЦК України згідно з розрахунком, наданим позивачем.
Доводи апеляційної скарги, щодо тотожного спору, вже розглянутого судом, апеляційним судом відхиляються, оскільки були предметом розгляду судом першої інстанції, ухвалою від 15 вересня 2021 року в задоволенні клопотання про закриття провадження у справі  відмовлено.
Так, між сторонами було укладено два договори щодо оренди двох різних квартир: договір від 26 березня 2018 року щодо оренди квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; договір від 29.06.2018 р. щодо оренди квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 
Стягнення заборгованості з відповідача за договором оренди від 29.06.2018 р. щодо квартири АДРЕСА_1 відбувалося в рамках справи № 757/41244/20-ц, рішення набрало законної сили. 
Водночас, відповідач наводить фактичні обставини щодо виникнення заборгованості саме за квартирою АДРЕСА_1 , у даній справі розгляд відбувається за боргом по квартирі АДРЕСА_1 .
Доводи апеляційної скарги про те, що на момент укладення даного договору сторони не були обізнані щодо карантинних обмежень, які діють протягом тривалого часу, та значно впливають на виконання договору, а за таких умов вказаний договір укладений не був, або був би укладений на інших умовах, апеляційним судом відхиляються з огляду на те, що ОСОБА_1 не звертався до ОСОБА_3 зі зміною умов договору, сам договір не оспорював.
Відхиляється також апеляційним судом і посилання апелянта на ст. 617 ЦК України, про те, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили, оскільки жодних доказів настання непереборної сили або випадку і їх взаємозв`язку з порушенням термінів виплати орендної плати апелянтом не надано.
Таким чином,  доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.
Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст.  375, 381, 382 ЦПК України, суд, - 
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу  представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 19 січня 2022 року - залишити без задоволення.  
Рішення Печерського районного суду м. Києва від 19 січня 2022 року - залишити без змін.  
Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
 
Головуючий:                                        Судді: