УХВАЛА

02 листопада 2022 року 
м. Київ

cправа №  924/1168/21 

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду:
Вронської Г.О.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Приватного підприємства "Славута-бетон"

на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду 
у складі колегії суддів: Тимошенко О.М., Коломис В.В., Крейбух О.Г.
від 06.10.2022

за позовом Міжрегіональної науково-виробничої асоціації підприємств "Авіокон проект"
до Приватного підприємства "Славута-бетон"
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Приватне акціонерне товариство "Геберіт Керамік Продакшн"
про стягнення 1908768,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

18 жовтня 2022 року Приватне підприємство "Славута-бетон" (далі - Скаржник) звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 06.10.2022. При цьому касаційна скарга містить заперечення стосовно процесуальних порушень судом першої інстанції порядку прийняття доказів у справі. До касаційної скарги Скаржник додав заяву про зупинення дії оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції.

31 жовтня 2022 року до Суду надійшли доповнення Скаржника до касаційної скарги, у межах строку для звернення з касаційною скаргою.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд встановив, що вона не відповідає вимогам статті 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Відповідно до абзацу 1 частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1,4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

Суд зазначає, що процесуальний закон покладає на особу, яка звертається з касаційною скаргою, обов`язок зазначати у касаційній скарзі про неправильне застосування конкретних норм матеріального та/або допущене судом порушення норм процесуального права та чітко визначити конкретну підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення, передбачену (передбачені) статтею 287 ГПК України, з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку.

У доповненнях до касаційної скарги Скаржник зазначив підставою касаційного оскарження пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України, оскільки вважає, що суд апеляційної інстанції не взяв до уваги те, що обставини справи вказують на обов`язок довести Позивачем отримання неякісного товару, а не якість товару після його використання (відсутній гарантійний строк). При цьому суд апеляційної інстанції не врахував висновок Верховного Суду у подібних правовідносинах, викладений у постанові від 13.09.2022 у справі №  910/13873/21. Скаржник зазначив, що схожість подібних правовідносин у справах №  910/13873/21 та №  924/1168/21 полягає у тому, що товар прийнятий без жодних зауважень та претензій, матеріали справи містять паспорт якості на товар та протокол випробувань, що вказують на належну якість товару під час його прийняття.  

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні (абзац 2 пункту 5 частини другої статті 290 цього Кодексу).

Суд зазначає, що у цьому випадку необхідно чітко зазначити норму права, висновок про застосування якої був сформований Верховним Судом, дату прийняття відповідного судового рішення та номер справи, зазначити сам висновок і в чому полягає невідповідність оскарженого судового рішення сформованій правозастосовчій практиці.

Однак Скаржник, визначаючи підставою касаційного оскарження пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України, наведеного у касаційній скарзі (доповненнях до касаційної скарги) не зазначив.

При цьому Скаржник також посилається на неправильне застосування судом апеляційної інстанції статті 678 ЦК України та статті 268 ГК України, зокрема, частини п`ятої зазначеної статті, оскільки вважає, що зазначені норми права не можуть застосовуватися до спірних правовідносин. Крім того, Скаржник вважає, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував частину сьому статті 180 ГК України.

Суд звертає увагу, що Скаржник посилаючись на неправильне застосування норм права, не обґрунтовує зазначене у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини другої статті 287 ГПК України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення. Разом з цим, Скаржник не зазначив постанову Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норм права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

Крім того, Скаржник вважає, що суд апеляційної інстанції, порушуючи частину другу статті 269 ГПК України, не здійснював дослідження доказів під час розгляду справи та порушив положення статті 277 ГПК України (Скаржник цитує пункти 6.3-6.4 постанови Верховного Суду від 13.12.2019 у справі №  904/5002/18).

Проте Скаржник також посилаючись на порушення норм процесуального права, не обґрунтовує зазначене у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини другої статті 287 ГПК України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Крім того, частиною першою статті 291 ГПК України встановлено, що особа, яка подає касаційну скаргу, надсилає іншим учасникам справи копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення.

До касаційної скарги Скаржник додав, зокрема, описи вкладення у цінні листи, надіслані іншим учасникам справи, відповідно до яких Скаржник надіслав касаційну скаргу від 17.10.2022 (кількість предметів - 5).

Водночас 02 листопада 2022 року надійшли заперечення Міжрегіональної науково-виробничої асоціації підприємств "Авіокон проект" проти прийняття касаційної скарги та відкриття касаційного провадження. Міжрегіональна науково-виробнича асоціація підприємств "Авіокон проект" зазначила, що Скаржник не надіслав доданих до касаційної скарги документів.

Таким чином, Скаржнику необхідно надати належні докази надсилання додатків до касаційної скарги іншим учасникам справи.

Згідно з частиною другою статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, наведені недоліки щодо змісту касаційної скарги є підставою для залишення її без руху, із наданням Скаржнику строку на приведення касаційної скарги у відповідність до вимог пунктів 5 частини другої статті 290 ГПК України шляхом викладення касаційної скарги у новій редакції з урахуванням наведених вище вимог процесуального законодавства. Також Скаржнику необхідно надати належні докази надсилання додатків до касаційної скарги іншим учасникам справи.

Крім того, Суд зазначає, що питання щодо вирішення клопотання Скаржника про зупинення дії оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції буде вирішуватися у випадку усунення Скаржником недоліків касаційної скарги.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 174, 234, 287, 290, 291, 292 ГПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Приватного підприємства "Славута-бетон" на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 06.10.2022 у справі №924/1168/21 залишити без руху.
2. Надати Скаржнику строк для усунення недоліків касаційної скарги, що не перевищує десять днів з дня вручення ухвали.
3. У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто Скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя-доповідач                                                                                Г. Вронська