ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/1480/22	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №709/29/19 Категорія: 304090000 	Романова О.Г. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Новіков О. М. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       10 листопада 2022 року м. Черкаси 
Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

	Новікова О.М.,	
  	Вініченка Б.Б., Нерушак Л.В., 	
за участю секретаря	Чуйко А.В.	

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 19 вересня 2022 року у справі за позовом акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (далі – АТ «Райффайзен Банк Аваль», банк) до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про захист порушеного права шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором, –

в с т а н о в и в :

У січні 2019 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулось до суду з вказаним позовом до відповідачів, посилаючись на порушення останніми своїх зобов`язань за договором кредиту, у зв`язку з чим заявило про захист свого порушеного права як кредитора шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 06.06.2008 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» і ОСОБА_1 укладено договір, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 20000,00 дол. США строком до 06.06.2018, зобов`язалася повернути банку тіло кредиту, сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 13,25 % річних, комісії згідно з умовами договору та тарифів кредитора, виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені кредитним договором.
Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором. 
Позичальник належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання за цим договором, що призвело до утворення заборгованості перед кредитором.
06.02.2009 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду № 1 про зменшення до 06.02.2010 процентної ставки та Додаткову угоду № 2 про збільшення строку кредитування до 06.07.2020.
06.03.2010 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду № 3, за якою збільшено строк кредитування до 06.02.2022.
Кредитний договір забезпечено порукою. 
На підставі договору поруки № 354411/1517/0090-8 від 06.06.2008 ОСОБА_2 виступив поручителем ОСОБА_1 та зобов`язався відповідати перед АТ «Райффайзен Банк Аваль» за належне виконання позичальником зобов`язань, що виникають з кредитного договору.
Проте, всупереч умов договору поруки, поручитель ОСОБА_2 не виконав взяті на себе зобов`язання.
На підставі таких доводів позивач просив стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором від 06.06.2008 у розмірі 20870,28 дол. США та судові витрати.
Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 19 вересня 2022 року позов задоволено частково.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором від 06 червня 2008 року у розмірі 18774,22 дол. США, що складається з заборгованості за кредитом у розмірі 13650,45 дол. США, заборгованості за процентами у розмірі 5123,77 дол. США.
Стягнуто в рівних частинах з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» судовий збір в розмірі 7924,33 гривень.
В іншій частині відмовлено.
Таке рішення суд мотивував тим, що позивачем підтверджено факт порушення відповідачами умов договорів кредиту та поруки. Банк звертався до позичальника з вимогою про дострокове погашення заборгованості, змінивши строк виконання зобов`язань, у зв`язку з чим кредитор з 03.10.2017 втратив право нараховувати відсотки та пеню за кредитним договором. Тому фактично суд стягнув відсотки за користування кредитом до 03.10.2017.
Суд критично оцінив твердження відповідачки про те, що вона не підписувала «Умови кредитування по програмі «Кредит під заставу нерухомості» у ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»» від 05.03.2010, заяву-анкету позичальника на зміну умов кредитування від 08.02.2010, меморіальний валютний ордер № 01ОТ52366 від 06.06.2008, на підтвердження чого відповідачкою надавався висновок експерта № 774/09/2021 від 14.09.2021. Вказаний висновок суд визнав недопустимим доказом.
У застосуванні наслідків спливу позовної давності суд відмовив, оскільки підписавши додаткову угоду № 3 до кредитного договору, у п. 6 цієї угоди сторони домовились, що до всіх правовідносин, пов`язаних з укладенням та виконанням кредитного договору, застосовується строк позовної давності тривалістю у 70 років.
Рішення оскаржено в апеляційному порядку позичальницею ОСОБА_1 .
В заперечення проти ухваленого судом першої інстанції рішення в апеляційній скарзі зазначається про таке.
ОСОБА_1 не підписувала «Умови кредитування по програмі «Кредит під заставу нерухомості» у ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» від 05.03.2010, заяву-анкету позичальника на зміну умов кредитування від 08.02.2010, меморіальний валютний ордер № 01ОТ52366 від 06.06.2008, що встановлено висновком експерта № 774/09/2021 від 14.09.2021.
Ухвалою від 24.02.2020 суд витребовував оригінали письмових доказів у позивача в строк до 17.03.2020. Проте ухвала позивачем не виконана. Тому відповідачка не мала можливості надати експерту для дослідження оригінали цих документів.
Тому, проведення почеркознавчої експертизи на підставі копії документів у разі відсутності їх оригіналів відповідає Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року.
Суд помилково вважав, що проведення почеркознавчої експертизи може бути виконане лише державною спеціалізованою установою. Вказане підтверджує висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 17 жовтня 2018 у справі № 526/2465/16.
Враховуючи, що підписи ОСОБА_1 на кредитному договорі, додаткових угодах №№1, 2, 3 різняться з її підписами, що містяться у кредитній справі та паспорті ОСОБА_1 , суд повинен був піддати сумніву та врахувати, що додаткова угода №3, у якій є посилання на зміну строку позовної давності, може бути також підробкою, а тому збільшений строк позовної давності не може бути застосований.
Додатково зазначає, що в матеріалах справи відсутній графік повернення кредиту та сплати інших платежів, який є невід`ємною частиною цього договору.
Прострочення кредитного договору позичальник допустив ще станом на 10.03.2009. Тому відповідно до п. 16.4 кредитного договору позивач повинен був надіслати письмову вимогу про усунення відповідного порушення. Однак з такою вимогою позивач звернувся тільки 03.08.2017.
Позивач надав неправильний розрахунок. Формула розрахунку ним не наведена, так само як і конкретний період, за який виникла заборгованість. У розрахунку не правильно зазначено номер рахунку.
Суд першої інстанції неправомірно відмовив у залученні до участі у справі ТОВ «Кредитекспрес Юкрейн Ел.Ел.Сі.», якому імовірно відступлено право вимоги за кредитним договором від 06.06.2008, укладеним між АТ «Райффайзен Банк Аваль» і ОСОБА_1 .
На підставі таких доводів скаржниця вважає рішення незаконним та необґрунтованим, а обставини, які мають значення у справі, – не встановленими та не дослідженими в повному обсязі. Тому просить скасувати його та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. 
На апеляційну скаргу надійшов відзив від позивача, в якому банк заперечує проти доводів апеляційної скарги, вважає рішення законним та справедливим. Тому з міркувань, викладених у рішенні, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення – без змін.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Рішення суду першої інстанції відповідає даним вимогам закону.
Встановлено, що 06.06.2008 між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 354411/1517/0090-8, відповідно до якого кредитор надав позичальнику кредит під заставу нерухомості, USD, 10 р., ануїтет на наступних умовах:
- сума кредиту, валюта кредиту: 20 000 USD (п. 1.1.1 кредитного договору);
- виконання зобов`язань Позичальника за цим договором забезпечується іпотекою: квартирою площею 66,10 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 (п. 1.1.3.1 кредитного договору);
- дата остаточного погашення кредиту: 06.06.2018 (п. 1.1.6 кредитного договору);
- строк користування кредитом: 120 місяців (п. 1.1.7 кредитного договору);
- позичковий рахунок для обліку заборгованості позичальника: № 2203381545 (п. 1.1.8 кредитного договору);
- поточний рахунок для погашення заборгованості та нарахованих процентів та комісій по кредиту: № 262091560594 (п. 1.1.9 кредитного договору);
- процентна ставка: 13,25 % річних (п. 1.2.1 кредитного договору);
- дата погашення щомісячних ануїтетичних платежів: 6 числа кожного календарного місяця протягом строку кредиту (п. 1.3.3 кредитного договору);
- укладення договору поруки: ОСОБА_2 (п. 1.3.4).
Відповідно до положень кредитного договору, всі платежі щодо повернення суми кредиту та сплати процентів за кредитом повинні здійснюватися у валюті, що відповідає валюті кредиту (п. 7.9 кредитного договору). Комісії, пені та штрафи за цим договором розраховуються в валюті кредиту, згідно з додатками до цього договору (п. 7.10).
Положеннями п. 9.1 договору передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором Кредитор має право вимагати дострокового погашення кредиту позичальником у повному обсязі разом зі сплатою всіх сум, належних до сплати на дату пред`явлення вимоги, включаючи проценти за кредитом (в тому числі, прострочені проценти), пеню та штрафи відповідно до цього Договору.
Зокрема, кредитор вправі пред`явити позичальнику вимогу про дострокове погашення кредиту у випадку прострочення більш ніж на 30 календарних днів строків погашення кредиту або порушення цих строків менш ніж на 30 календарних днів, але не більше трьох раз протягом останніх дванадцяти місяців (п. 9.2 кредитного договору).
Відповідно до положень п. 9.3 кредитного договору Позичальник зобов`язаний виконати вимогу Кредитора про дострокове погашення грошових зобов`язань за цим договором протягом не більш ніж 30 календарних днів з моменту її пред`явлення. У разі невиконання позичальником цієї вимоги кредитор має право звернути стягнення за будь-яким з договорів забезпечення (або пред`явити вимогу поручителю) або вжити інші заходи для стягнення заборгованості позичальника за цим договором, які не суперечать чинному законодавству України.
Згідно п. 16.2 кредитного договору, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх обов`язків, згідно цього договору, кредитор має право вимагати дострокового виконання грошових зобов`язань згідно умов, викладених у ст. 9 цього договору.
За фактом невиконання або неналежного виконання позичальником грошових зобов`язань за цим договором кредитор надсилає позичальнику письмову вимогу про усунення відповідного порушення протягом одного місяця з моменту отримання позичальником цієї вимоги. Невиконання позичальником вимоги кредитора протягом встановленого строку є підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки/предмет застави та пред`явлення вимоги до поручителя відповідно до умов договорів забезпечення (п. 16.4 кредитного договору).
Кредитний договір забезпечено іпотекою та порукою.
Зокрема, 06.06.2008 між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" та відповідачем ОСОБА_2 (Поручитель) укладено договір поруки № 354411/1517/0090-8 (а.с. 17-18 т. 1), за умовами якого поручитель зобов`язався у випадку невиконання боржником взятих на себе зобов`язань по кредитному договору нести солідарну відповідальність перед банком у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу за кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки, відшкодування збитків (п. 2.1 договору поруки).
У випадку невиконання боржником боргових зобов`язань перед банком за кредитним договором, банк має право звернутись до поручителя з письмовою вимогою про виконання боргових зобов`язань в повному обсязі чи в частині (п. 2.4 договору поруки).
Відповідно до положень п. 2.5 договору поруки, Поручитель приймає на себе зобов`язання, у випадку невиконання Боржником боргових зобов`язань перед Банком за кредитним договором, здійснити виконання боргових зобов`язань в обсязі, заявленому Банком в письмовій вимозі, протягом 5-ти банківських днів з дати направлення відповідної письмової вимоги Банку.
Відповідно до положень п. 4.1 договору поруки, цей договір набирає чинності з дати його підписання Сторонами і діє до повного виконання боргових зобов`язань за кредитним договором. Відповідальність Поручителя припиняється лише після виконання боргових зобов`язань в повному обсязі. Також порука припиняється, якщо банк в межах трирічного терміну з дня настання строку виконання боргового зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя (п. 4 ст. 559 ЦК України)
06.02.2009 між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору (а.с. 12 т. 1), відповідно до умов якої п. 1.2.1 договору кредиту викладений в наступній редакції: «…з 06 лютого 2009 р. процентна ставка складає 10,75 % річних та діє до 06 лютого 2010 року. З 07 лютого 2010 р. процентна ставка за користування кредитом встановлюється на попередньому рівні та складає 13,25 % річних».
Відповідно до п. 2 додаткової угоди № 1 до кредитного договору, сторони погодили, що у випадку прострочення Позичальником погашення своїх грошових зобов`язань за кредитним договором на строк, що перевищує 30 календарних днів, п. 3 цієї Додаткової угоди втрачає свою силу з дня виникнення прострочення за кредитом і процентна ставка за користування кредитом сплачується на попередньому рівні у розмірі 13,25 % річних.
06.02.2009 між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" та відповідачем ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 2 до кредитного договору (а.с. 13 т. 1), згідно з умовами якої внесені зміни до кредитного договору в частині зміни строків повернення кредиту: п. 1.1.6 викладено в наступній редакції: «… Дата остаточного погашення кредиту «06 липня 2020 року» (п. 1.1 додаткової угоди № 2).
Пункт 1.1.7 договору кредиту викласти в наступній редакції: «…Строк кредиту (строк користування кредитом) складає 145 місяців (п. 1.2 додаткової угоди № 2).
Графік повернення кредиту та інших платежів за кредитним договором, а також розрахунок сукупної вартості кредиту викласти в новій редакції в Додатках №№ 1,2 до цієї Додаткової угоди, які є невід`ємною частиною додаткової угоди (п. 3 додаткової угоди № 2).
05.03.2010 між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та позичальником ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду № 3 до кредитного договору (а.с. 14-15 т. 1), згідно з умовами якої строк кредиту збільшений на 19 календарних місяців, у зв?язку із чим: п. 1.1.6 кредитного договору викладений в наступній редакції: «…Дата остаточного погашення кредиту «06 лютого 2022 року» (п. 1.1 додаткової угоди № 3); п. 1.1.7 кредитного договору викладений в наступній редакції: «…Строк кредиту (строк користування кредитом) складає 164 місяців».
Сторони дійшли згоди врегулювати виконання Позичальником грошових зобов`язань за кредитним договором у наступному порядку:
- станом на дату укладення цієї додаткової угоди фактична заборгованість Позичальника за кредитним договором по сплаті суми кредиту становить 18337,21 доларів США (п. 2.1 додаткової угоди № 3);
- в період з 06 квітня 2010 року по 06 березня 2011 року сукупна заборгованість Позичальника по сплаті процентів за кредитом, згідно діючих на дату укладення цієї додаткової угоди умов кредитного договору, становитиме 2390,54 доларів США (п. 2.2 додаткової угоди № 3);
- тимчасово на період з «06 квітня 2010 року» до «06 березня 2011 року» сторони домовились зменшити розмір місячного платежу Позичальника за кредитним договором до розміру, визначеного в графіку погашення кредиту та інших платежів за Кредитним договором, що є додатком до цієї додаткової угоди на умовах, передбачених у п. 2.3.1 додаткової угоди № 3 (п. 2.3 додаткової угоди № 3).
Відповідно до положень п. 6 додаткової угоди № 3 до кредитного договору, сторони домовились, що до всіх правовідносин, пов`язаних з укладенням та виконанням кредитного договору, застосовується строк позовної давності тривалістю у 70 років.
Відповідно до запису в кінці додаткової угоди № 3 (а.с. 15 зворот, т.1) ОСОБА_2 підтвердив, що надає згоду на зміну умов кредитного договору відповідно до вищевикладеної додаткової угоди, та підтвердив, що його зобов`язання як поручителя відповідно до договору поруки від 06 червня 2008 року зберігаються та забезпечують виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором із врахуванням внесених змін.
Згідно з випискою від 06.06.2008 за особовим рахунком № НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 , від АТ «Райффайзен Банк Аваль» надійшли кошти в розмірі 20 000 доларів США, призначення платежу: виплата кредиту (а.с. 16 т. 1).
03.08.2017 вих. № 114/5-101508 на поштову адресу ОСОБА_1  ( АДРЕСА_1 ), яка зазначена у кредитному договорі № 354411/1517/0090-8 від 06.06.2008, направлена вимога про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором. У вказаній вимозі зазначено розмір заборгованості по сплаті кредиту станом на 21.07.2017 складає: 3529,76 доларів США – прострочений кредит; 4667,89 доларів США – заборгованість за процентами і викладена вимога протягом не більше ніж 60 календарних днів здійснити дострокове погашення кредиту у повному обсязі разом зі сплатою процентів та пені, а саме: 13650,45 доларів США – заборгованість по сумі кредиту; 4667,89 доларів США – заборгованість за процентами; розрахована пеня (а.с. 19 т. 1).
Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 20 т. 1) ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» було відправлено поштове відправлення на адресу проживання ОСОБА_1 , але не вручене адресату.
Також, 03.08.2017 вих. № 114/5-101509 на поштову адресу ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), яка зазначена у договорі поруки від 06.06.2008, направлена вимога про дострокове виконання зобов`язань за договором поруки. У вказаній вимозі зазначено, що Позичальник припинив належним чином виконувати свої зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого прострочена заборгованість по сплаті кредиту станом на 21.07.2017 складає: 3529,76 доларів США – прострочений кредит; 4667,89 доларів США – заборгованість за процентами і викладена вимога протягом не більше ніж 5-ти банківських днів з дати отримання цієї вимоги погасити заборгованість шляхом переказу коштів на рахунки Банку (а.с. 21 т. 1).
Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 22 т. 1) ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» було відправлено поштове відправлення на адресу проживання ОСОБА_2 , але не вручене адресату.
ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» перейменовано на АТ «Райффайзен Банк Аваль».
У позові заявлено про стягнення заборгованості, що виникла станом на 03.12.2018, в сумі 20870,28 дол. США, що складається з:
- 13650,45 дол. США – заборгованість за кредитом;
- 7219,83 дол. США – заборгованість за процентами.
У розрахунку заборгованості за кредитним договором (а.с. 5-6 т. 1) зазначено відомості щодо нарахування та сплати кредиту, відсотків за період з 06.06.2008 по 03.12.2018.
В матеріалах справи наявний висновок експерта ТОВ «Експертно-дослідна служба України» № 774/09/2021 від 14.09.2021 (а.с. 119-138 т. 4), відповідно до якого ОСОБА_1 не підписувала «Умови кредитування по програмі «Кредит під заставу нерухомості» у ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»» від 05.03.2010, заяву-анкету позичальника на зміну умов кредитування від 08.02.2010, меморіальний валютний ордер № 01ОТ52366 від 06.06.2008.
Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем підтверджено факт порушення відповідачами умов договорів кредиту та поруки. Банк звертався до позичальника із вимогою про дострокове погашення заборгованості, змінивши строк виконання зобов`язань, у зв`язку з чим кредитор з 03.10.2017 втратив право нараховувати відсотки та пеню за кредитним договором. Тому фактично суд стягнув відсотки за користування кредитом до 03.10.2017.Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції. Позовна давність була продовжена за письмовою згодою кредитора, позичальника, поручителя. Висновок експертизи є недопустимим доказом.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з такого.
Відповідно до частини першої статті 526 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За положеннями частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до частини першої статті 546 ЦК України одним із видів забезпечення виконання зобов`язання може бути порука.
Згідно з частинами першою, другою статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.
Відповідно до частин першої та другої статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.
В даному випадку, між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини, де позивач (банк) є кредитором, відповідачі є солідарними боржниками, з яких ОСОБА_1 – позичальник, ОСОБА_2 – поручитель.
На підтвердження наявності простроченої заборгованості позивачем надано такі докази:
-підписаний між кредитором та позичальником кредитний договір № 354411/1517/0090-8 від 06.06.2008;
-підписаний між кредитором та поручителем договір поруки № 354411/1517/0090-8 від 06.06.2008;
-підписані між кредитором та позичальником до кредитного договору додаткова угода №1 та № 2 від 06.02.2009, додаткова угода №3 від 05.03.2010;
-виписка за особовим рахунком № НОМЕР_1 від 06.06.2008 про перерахунок на рахунок ОСОБА_1 коштів від АТ «Райффайзен Банк Аваль» в розмірі 20 000 дол. США;
-вимога банку про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором, адресована обом відповідачам 03.08.2017;
-розрахунок заборгованості за кредитним договором, доданий до позовної заяви.
Суд першої інстанції правильно визначив період нарахування процентів за користування кредитом, оскільки в даній ситуації кредитор реалізував своє право на дострокове стягнення з боржників заборгованості за кредитом, тому з цього моменту припинилось нарахування процентів за кредитом і позичальник зобов`язаний сплатити суми, передбачені статтею 625 ЦК України, у разі заявлення позивачем такої вимоги.
На спростування доводів позивача про стягнення заборгованості відповідачка надала висновок експерта ТОВ «Експертно-дослідна служба України» № 774/09/2021 від 14.09.2021 (а.с. 119-138 т. 4), відповідно до якого ОСОБА_1 не підписувала «Умови кредитування по програмі «Кредит під заставу нерухомості» у ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»» від 05.03.2010, заяву-анкету позичальника на зміну умов кредитування від 08.02.2010, меморіальний валютний ордер № 01ОТ52366 від 06.06.2008.
Суд першої інстанції надав оцінку вказаному висновку.
На дослідження експерту були надані: технічна копія додатка № 5 до Розпорядження № 537Р від 14.07.2008 («Умови кредитування по програмі «Кредит під заставу нерухомості» у ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»), датованого 05.03.2010; технічна копія додатка 1 до Положення, затвердженого Розпорядження № 15/1РП від 01.02.2010 («Заява-анкета позичальника на зміну умов кредитування: 2 фаза»), датованого 08.02.2010; технічна копія меморіального валютного ордера № 01ОТ52366 від 06.06.2008; оригінали документів зі зразками підписів ОСОБА_1 .
Частиною 1 та 2 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
За змістом статей 12 та 81 ЦПК України,  цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У статті 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
В апеляційній скарзі позичальниця посилається на те, що вона не підписувала «Умови кредитування по програмі «Кредит під заставу нерухомості» у ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» від 05.03.2010, заяву-анкету позичальника на зміну умов кредитування від 08.02.2010, меморіальний валютний ордер № 01ОТ52366 від 06.06.2008, на підтвердження чого надає виготовлену за її замовленням висновок експерта № 774/09/2021 від 14.09.2021.
Оцінюючи цей доказ на підставі внутрішнього переконання у взаємозв`язку з іншими доказами, що містяться у справі, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наданий відповідачкою висновок експерта № 774/09/2021 від 14.09.2021 не може бути визнаний як належний, достовірний та допустимий доказ на підтвердження доводів позичальниці про те, що її підписи в частині документів є підробленими.
Надаючи оцінку зазначеному висновку, суд першої інстанції обґрунтовано врахував, що в порушення вимог пункту 3.5 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5 (далі – Інструкції), таке експертне дослідження було проведено не по оригіналам документів, а по технічним копіям об`єкта дослідження (технічна копія додатка № 5 до Розпорядження № 537Р від 14.07.2008 («Умови кредитування по програмі «Кредит під заставу нерухомості» у ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»), датованого 05.03.2010; технічна копія додатка 1 до Положення, затвердженого Розпорядження № 15/1РП від 01.02.2010 («Заява-анкета позичальника на зміну умов кредитування: 2 фаза»), датованого 08.02.2010; технічна копія меморіального валютного ордера № 01ОТ52366 від 06.06.2008; оригінали документів зі зразками підписів ОСОБА_1 ).
При цьому, відповідно до пункту 1.1 Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5 основним завданням почеркознавчої експертизи є ідентифікація виконавця рукописного тексту, обмежених за обсягом рукописних записів (буквених та цифрових) і підпису. Для проведення почеркознавчих досліджень рукописних записів та підписів надаються оригінали документів.
Згідно пункту 3.5 Інструкції коли об`єкт дослідження не може бути представлений експертові, експертиза може проводитись за фотознімками та іншими копіями об`єкта (крім об`єктів почеркознавчих досліджень), його описами та іншими матеріалами, доданими до справи в установленому законодавством порядку, якщо це не суперечить методичним підходам до проведення відповідних експертиз.
В апеляційній скарзі апелянтка посилається на те, що ухвалою від 24.02.2020 суд витребовував оригінали письмових доказів у позивача в строк до 17.03.2020, проте ухвала позивачем не виконана, що позбавило відповідачку можливості виконати експертизу на підставі оригіналів документів.
Таке посилання колегія суддів визнає безпідставним, оскільки ні в матеріалах справи, ні в Єдиному державному реєстрі судових рішень за номером справи 701/822/21, немає ухвали суду від 24.02.2020 про витребування оригіналів письмових доказів у позивача в строк до 17.03.2020.
Суд першої інстанції правильно виходив з того, що за змістом частини третьої статті 7 Закону України «Про судову експертизу» виключно державними спеціалізованими установами здійснюється судово-експертна діяльність, пов`язана з проведенням у тому числі криміналістичних експертиз.
Почеркознавча експертиза належить до категорії криміналістичних експертиз.
Аналогічний висновок про необхідність проведення саме державною експертною установою почеркознавчої експертизи міститься, зокрема, в постанові Верховного Суду від 02.07.2020 (справа №362/3912/18).
Сама по собі візуальна відмінність у виконанні підписів на різних документах позичальниці не може бути підставою для задоволення апеляційної скарги.
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що висновок експерта № 774/09/2021 від 14.09.2021 не має достатньої доказової сили на спростування доводів позивача.
Крім того, відповідачами не оспорюється факт підписання самого кредитного договору, не оспорюється факт отримання від банку кредитних коштів. Натомість відповідачка в суді першої інстанції зазначала, що сплачувала борг за кредитом, на підтвердження чого надавала платіжні документи, що свідчить про визнання боржником свого боргу перед кредитором. Більше того, відповідачкою визнавалось, що вона допускала прострочення зі сплати кредиту за період з 10.03.2009 до 30.09.2009. Тобто позичальник визнає, що вона впродовж користування кредитними коштами неодноразово допускала порушення виконання своїх зобов`язань.
Посилання в апеляційній скарзі на відсутність в матеріалах справи графіку повернення кредиту та сплати інших платежів не є підставою для відмови в задоволенні позову про стягнення простроченої заборгованості відповідачів перед банком.
В апеляційній скарзі зазначено, що прострочення кредитного договору позичальник допустив ще станом на 10.03.2009. а тому відповідно до п. 16.4 кредитного договору позивач повинен був в 2009 році надіслати письмову вимогу про усунення відповідного порушення, однак з такою вимогою позивач звернувся тільки 03.08.2017. Такі аргументи не приймаються судовою колегією, оскільки звернення з вимогою про дострокове виконання зобов`язань є правом кредитора, а не його обов`язком. 
В цьому світлі, апеляційний суд враховує, що кредитором, позичальником та поручителем в письмовому порядку було узгоджено збільшений строк позовної давності в п. 6 додаткової угоди № 3 до кредитного договору.
Аргументи апеляційної скарги щодо неправильності наданого позивачем розрахунку не спростовані належними доказами відповідачів, які не надали своїх розрахунків на підставі достатніх доказів. Тому суд першої інстанції правильно взяв за основи розрахунок заборгованості, доданий до позовної заяви.
Колегія суддів перевірила цей розрахунок. Він є обґрунтованим та підтверджує наявну заборгованість позичальника перед банком. Крім того, в ньому враховано платіжні документи, які відповідачка надавала на підтвердження внесення оплати на погашення боргу.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції повинен був залучити до участі у справі нового кредитора ТОВ «Кредитекспрес Юкрейн Ел.Ел.Сі.», якому імовірно банк АТ «Райффайзен Банк Аваль» відступив право вимоги за кредитними договором, ґрунтується на припущенні, що відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України є неприпустимим.
Решта доводів апеляційної скарги не є суттєвими, не спростовують обґрунтовані висновки суду щодо доведеності підстав для задоволення позову, та зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів, особистим тлумаченням норм матеріального права, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.
При вирішенні цієї справи суд правильно визначив характер правовідносин між сторонами, правильно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції – без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. 
Судові витрати у зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги залишаються за особою, яка подала апеляційну скаргу.
Керуючись ст.ст. 35, 258, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 19 вересня 2022 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення. 
Повний текст постанови складено 15 листопада 2022 року.

Судді