ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/17148/21                                                                 Суддя (судді) першої інстанції: Василенко Г.Ю.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  12 грудня 2022 року                                                                                            м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого судді - Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Оксененка О.М., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 липня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,
                                                                     
ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №932440172354 від 03.11.2021 про відмову ОСОБА_1   в здійсненні перерахунку пенсії за вислугу років;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до статті 50-1  Закону України «Про прокуратуру»  та  статті 86 Закону України «Про прокуратуру»  у розмірі 90% від суми місячної заробітної плати, зазначеної у довідці Київської обласної прокуратури від 15.04.2021 №21ф-121,  без обмеження граничного розміру пенсії з 02.11.2021 з урахуванням проведених виплат.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що не здійснення перерахунку та виплати пенсії у розмірі, встановленому законодавством, порушує право позивача на належне пенсійне забезпечення. 
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 22 липня 2022 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, зазначаючи про неповне з`ясування судом обставин справи та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Апеляційну скаргу вмотивовано тим, що  позивачу пенсія призначена відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-XII, тобто до набрання чинності Законом України «Про прокуратуру» №1697-VII, а тому до розміру його пенсії не можуть застосовуватись обмеження максимального розміру пенсії, визначені Законом №1697-VII.
Звертає увагу, що при перерахунку пенсії має застосовуватись норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.
Ухвалою колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2022 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження з 30 листопада 2022 року.
Від представника Головного управління ПФУ у Київській області до суду 16.11.2022 року надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому представник зазначає, що після здійсненого перерахунку розміру пенсії позивача на підставі рішення суду у справі №320/6553/20 від 16.02.2021 року, розмір пенсії ОСОБА_1 є вищим ніж встановлений максимальний розмір пенсії, який не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, а тому позивачу відмовлено в проведенні перерахунку пенсії.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що на спірні правовідносини поширюються положення абзацу шостого частини п`ятнадцятої  статті 86 Закону України N 1697-VII, які встановлюють обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, а тому  виплата позивачу пенсії з 01.04.2021 по 30.06.2021 у розмірі 17690,00 грн., з 01.07.2021 по 30.11.2021 - 18540,00 грн.,  а з 01.12.2021 - 19340,00 грн. є правомірною.
Відповідно до частин першої, третьої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.
Як вбачається з матеріалів справи,    ОСОБА_1 є пенсіонером, з 2004 року перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області, та отримує пенсію відповідно до  Закону України «Про прокуратуру». Із пенсійної справи позивача вбачається, що розмір пенсії на момент її призначення становив 90% від заробітної плати.
На виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 16.02.2021 року у справі №320/6553/20, Головним управлінням ПФУ у Київській області здійснено перерахунок пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-XII та статті 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII у розмірі 90% від суми місячної заробітної плати без обмеження граничного розміру пенсії, що становить 27422,11 грн.
ОСОБА_1 02.11.2021 року звернувся із заявою до пенсійного органу щодо перерахунку пенсії за вислугу років з більшої заробітної плати на підставі норм чинного законодавства.
До вказаної заяви додана довідка Київської обласної прокуратури від 15.04.2021 №21ф-121 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії, відповідно до якої заробітна плата (грошове забезпечення) позивача становить 52266,66 грн. 
Рішенням від 03.11.2021 №932440172354 пенсійний орган відмовив позивачу у здійсненні перерахунку його пенсії. Повідомив, що перерахунок відповідно до заяви від 02.11.2021 проводити недоцільно, оскільки зменшується розмір пенсії (17690,00 грн. - з 01.04.2021 року, 18540,00 грн. - з 01.07.2021 року з обмеженням.
Не погоджуючись з рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне. 
Пенсійне забезпечення прокурорів і слідчих станом на час призначення позивачу пенсії було визначено    статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ    (надалі за текстом - Закон України № 1789-ХІІ).
Так,  статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року  № 1789-ХІІ,    у редакції, чинній до 01 жовтня 2011 року, було передбачено, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.
Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від    08 липня 2011  року №3668-VI    у    статтю 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від    05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ    внесено зміни, відповідно до яких пенсія призначається в розмірі 80% від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі  види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок        на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.
Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від        27 березня 2014    року №    1166-VII    у    статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ    у частинах другій і п`ятій цифри « 80» замінено цифрами « 70».  Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від            28 грудня 2014        року №        76-VIII    у    статті    50-1    Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ    у частинах другій та п`ятій цифри « 70» замінено цифрами « 60».
За правилами частини вісімнадцятої цієї статті (у редакції, чинній до 01 січня 2015 року) призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи. З 01 січня 2015 року умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначалися Кабінетом Міністрів України.
Водночас, 15 липня 2015 року набрав чинності    Закон України «Про прокуратуру» від  14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ, відповідно до Розділу ХІІ Прикінцевих положень якого визнано таким, що втратив чинність із набранням чинності цим Законом, зокрема,    Закон України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ, крім, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, що втратили чинність з 15 грудня 2015 року.
З набранням чинності    Законом України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ,    пенсійне забезпечення працівників прокуратури регулюється положеннями статті 86, за правилами частин першої, другої якої прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років. Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.
Згідно із частиною двадцятою цієї статті, призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки.
Відповідно до частини першої    статті 58 Конституції України,    закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. За загальним правилом норма права діє щодо відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто до правовідносин застосовується той закон, під час дії якого вони настали.
Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів висловлював Конституційний Суд України. Так, згідно з висновками щодо тлумачення змісту      статті 58 Конституції України, викладеними у      рішеннях Конституційного Суду України від 13.05.1997 № 1-зп, від 09.02.1999 № 1-рп/99, від 05.04.2001 № 3-рп/2001, від 13.03.2012 № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до певного юридичного факту застосовується той     закон     або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія     закону     та іншого нормативно-правового акту не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим     законом     або іншим нормативно-правовим актом.
Враховуючи наведене, до правовідносин щодо визначення відсоткового значення розміру пенсії, право на перерахунок якої виникло після набрання чинності    Законом №    1697-VII, повинні застосовуватись виключно норми цього      Закону, оскільки застережень щодо застосування норми, що визначала розмір місячного заробітку у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії,      Закон №1697-VII     не містить та не встановлює окремого порядку обчислення відсоткового розміру під час перерахунку раніше призначеної пенсії з урахуванням норми      Закону №1789-XII, що визначала розмір місячного заробітку у відсотках та яка діяла на момент призначення пенсії, тобто одночасного застосування норм, які передбачені різними законами.
Такий правовий висновок узгоджується з покладеним в основу      Закону №1697-VII     принципом єдності системи прокуратури України, що забезпечується, зокрема єдиним статусом прокурорів, який передбачає однакове матеріальне та соціально-побутове забезпечення, зокрема пенсійне забезпечення прокурорів.
Враховуючи наведене, розмір відсотків, який враховується під час перерахунку пенсії має бути співмірним із тим, який застосовується під час призначення пенсії працівникам прокуратури. Встановлення різних підходів до порядку обчислення відсоткового розміру під час перерахунку пенсії після набуття чинності      Законом №1697-VII     порушує справедливий баланс між інтересами працівників прокуратури, яким пенсія призначається відповідно до цього      Закону     та тими, яким вона була призначена відповідно до      Закону №1789-XII, ставить у нерівне становище працівників прокуратури, які отримали право на пенсію відповідно до      Закону №1697-VII.
Колегія суддів зауважує, що виходячи з правової позиції Верховного Суду, викладеної  у постанові від 21.12.2021 у справі № 580/5962/20, колегія суддів відступила від висновку, викладеного, у постанові Верховного Суду від 10.09.2021 у справі №580/5238/20 у подібних правовідносинах, та сформувала правовий висновок, відповідно до якого до правовідносин щодо визначення відсоткового значення розміру пенсії, право на перерахунок якої виникло після набранням чинності      Законом №1697-VII, повинні застосовуватись виключно норми цього      Закону, зокрема частини другої статті 86, якими встановлено, що пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати працівників прокуратури, а не норма, що визначає розмір місячного (чинного) заробітку у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.
На час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії      стаття 50-1 Закону №    1789-ХІІ     відповідно до пункту 3      Прикінцевих положень Закону №1697-VII     у частині перерахунку пенсії втратила чинність.
З огляду на наведене, на спірні правовідносини поширюються положення абзацу шостого частини п`ятнадцятої    статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року    № 1697-VІІ, які встановлюють обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.
В частині доводів та аргументів ОСОБА_1 щодо обмеження пенсії максимальним розміром, колегія суддів зазначає, що колегія суддів Верховного Суду  у постанові від 21.12.2021 у справі №580/5962/20  дійшла висновку про відсутність єдності судової практики щодо питання застосування при перерахунку пенсії, призначеної працівнику прокуратури відповідно до      Закону №1789-XII, обмеження десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.
Зокрема у зазначеній постанові суду вищої інстанції зазначено, що     ухвалюючи постанови від 15.05.2019 у справі №554/4191/17, від 21.11.2019 у справі №161/14321/16-а, від 02.05.2020 у справі №704/87/17, від 10.09.2021 у справі №580/5238/20 та від 03.06.2021 у справі №359/3736/17, Верховний Суд виходив із того, що при перерахунку пенсії, призначеної працівнику прокуратури відповідно до      Закону №1789-XII, пенсійним органом обґрунтовано застосовано обмеження максимального розміру пенсії.
Колегія суддів відступила від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 04.03.2021 у справі №    589/3997/16-а у подібних правовідносинах та сформувала правовий висновок, відповідно до якого пункт 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3668-VI не скасовує обмеження максимального розміру пенсії, призначеної працівнику прокуратури до набрання чинності цим     Законом, а встановлює особливе регулювання щодо застосування такого обмеження до осіб, яким пенсія призначена до набрання чинності      Законом №  3668-VI, і в яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим     Законом     перевищував максимальний розмір.     Зокрема, шляхом надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас з моменту відповідності розміру пенсії максимальному розміру пенсії, - поширення на її розмір загальних правил щодо обмежень, установлених      статтею 50-1 Закону №1789-ХІІ, а з 14.10.2014 - абзацом шостим частини п`ятнадцятої      статті 86 Закону №1697-VII.
Як вбачається з обставин даної справи №320/17148/21, внаслідок перерахунку пенсії позивача її розмір перевищив максимальний, з огляду на що, на спірні правовідносини поширюються положення абзацу шостого частини п`ятнадцятої      статті 86 Закону №1697-VII, які встановлюють обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.
Отже, суд першої інстанції в зазначеній частині дійшов правильного висновку та обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо здійснення перерахунку пенсії без обмеження її максимальним розміром.
Також колегія суддів зазначає, що відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної у рішенні від 26.12.2011 № 20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави.
Хоча виплати соціального страхування є «майном» у розумінні статті 1 Першого протоколу до      Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, однак обмеження максимальним розміром пенсій працівникам прокуратури не може вважатися порушенням їх права володіння цим майном, оскільки такі здійснені державою шляхом введення нових законодавчих положень з метою регулювання політики соціального забезпечення. Встановлені обмеження не є непропорційними та не призводять до порушення сутності пенсійних прав.
Тож, позовні вимоги не підлягають задоволенню, за наслідком апеляційного розгляду, колегія суддів дійшла висновку про те, що доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідності до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями  315,  316,  321,  322,  325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 липня 2022 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий                    суддя                                        І.О.Лічевецький

суддя                                        В.П.Мельничук

суддя                                        О.М.Оксененко