УХВАЛА

27 вересня 2022 року
м. Київ

справа №600/928/20-а
адміністративне провадження №К/990/24949/22
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Бучик А.Ю.,
суддів: Тацій Л.В.,  Рибачука А.І., 
перевіривши касаційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ "Імексбанк" з ринку на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 30.10.2020 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05.04.2021 у справі №600/928/20-а за позовом ОСОБА_1 до  Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ "Імексбанк" з ринку, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в АТ "ІМЕКСБАНК" про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИВ:
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 30.10.2020, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05.04.2021, позов задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в АТ "Імексбанк" та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо невнесення змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Імексбанк» на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10.03.2015 у цивільній справі №727/419/15-ц, в частині стягнення з АТ «Імексбанк» на користь позивача як вкладника, суми в розмірі           9679,88 грн.
Зобов`язано Фонд гарантування вкладів внести зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів  АТ «Імексбанк» на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10.03.2015 у цивільній справі №727/419/15-ц, в частині стягнення з АТ «Імексбанк» на користь позивача як вкладника, суми в розмірі 9679,88 грн, за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Стягнуто на користь позивача за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб судовий збір у сумі 1102,4 грн, відповідно до квитанції №261 від 26.02.2016.
14.09.2022 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ "Імексбанк" з ринку на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 30.10.2020 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05.04.2021 у справі №600/928/20-а, направлена поштою 13.09.2022. 
При вирішенні питання щодо можливості відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з такого.
Відповідно до частини першої статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Відповідно до частини другої вказаної статті учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.
З поданих матеріалів касаційної скарги вбачається, що оскаржувану постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду ухвалено в порядку письмового провадження 05.04.2021, надіслано до Єдиного державного реєстру судових рішень 07.04.2021, зареєстровано в ньому - 08.04.2021 та оприлюднено - 09.04.2021, відповідно, останнім днем для оскарження цього рішення було 05.05.2021. Однак, касаційну скаргу у цій справі направлено поштою лише 13.09.2022, тобто з пропуском строку встановленого для цього.
Скаржник заявив клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке вмотивоване тим, що копії оскаржуваних рішень він отримав лише 16.08.2022, на підтвердження чого надає копію супровідного листа Чернівецького окружного адміністративного суду та копію конверта, в якому надійшли вказані рішення.
Оцінивши наведені скаржником обставини та обґрунтування причин пропуску строку, колегія суддів вважає їх неповажними з огляду на таке.
Статтею 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» визначено, що усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.
Відповідно до статті 3 цього Закону для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Суд загальної юрисдикції вносить до Реєстру всі судові рішення і окремі думки суддів, викладені у письмовій формі.
Згідно з частинами першою, другою статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Загальний доступ до судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України забезпечується з дотриманням вимог статті 7 цього Закону.
Таким чином, про наявність постанови постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05.04.2021 скаржник мав змогу дізнатись з Єдиного державного реєстру судових рішень з моменту її оприлюднення, тобто з 09.04.2021.
Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Згідно з частиною першою статті 13 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Враховуючи викладене, особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку, яке повинно бути реалізовано у встановленому вказаним Кодексом порядку. 
Згідно з частиною першою статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.
Відповідно до пункту шостого частини п`ятої статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.
Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.
Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006, заява №23436/03).
В свою чергу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (пункт 109 рішення у справі "Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain" від 07.07.1989).
Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. 
Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Підстави пропуску строку касаційного оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання касаційної скарги.
Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у касаційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку касаційного оскарження з поважних причин. 
Розглянувши вказане клопотання, суд вважає за необхідне відмовити в його задоволенні, оскільки скаржником не наведено об`єктивних причин неможливості протягом тривалого часу (понад 1 рік і чотири місяці) подати касаційну скаргу на постанову суду апеляційної інстанції та рішення суду першої інстанції.
Згідно із частиною третьою статті 332 КАС України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.
З огляду на наведене, подана касаційна скарга підлягає залишенню без руху для надання скаржникові часу повідомити суд про інші поважні причини пропуску строку на касаційне оскарження та надати належні докази поважності пропуску такого строку.
Крім того, касаційна скарга не відповідає вимогам  статті 330 КАС України, з огляду на таке.
Відповідно до частини четвертої статті 330 КАС України  до касаційної скарги додається документ про сплату судового збору.
Проте, скаржник до касаційної скарги документа про сплату судового збору не додав.
Згідно з частиною другою  статті 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Частиною першою  статті 4 Закону України від 08.07.2011 №3674-VI "Про судовий збір" (далі -  Закон № 3674-VI) передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого  законом  на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини другої  статті 4 Закону №3674-VI  за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно з підпунктом 3 частини другої  статті 4 Закону № 3674-VI  за подання до адміністративного суду касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.
Позов подано до суду в 2020 році і він містив одну вимогу немайнового характеру.
Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік"  встановлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.01.2020 - 2102,00 гривні.
Отже, за подання цієї касаційної скарги має бути сплачений судовий збір в розмірі 1681,60 грн (2102*0,4*200%).
Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду сплачується шляхом внесення або перерахування коштів за реквізитами:
Отримувач коштів   ГУК у м. Києві/Печерс.р-н/22030102                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                    
Код отримувача (код за ЄДРПОУ)   37993783
Банк отримувача   Казначейство України (ЕАП)
Номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) UA288999980313151207000026007
Код      класифікації доходів бюджету   22030102
Найменування податку, збору, платежу  Судовий збір (Верховний Суд, 055),
Призначення платежу   *;101;__________ (код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), ВЕРХОВНИЙ СУД (Касаційний адміністративний суд), номер справи, у якій сплачується судовий збір.
Відповідно до частин другої і шостої статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу. 
З огляду на викладене, касаційна скарга залишається без руху з наданням скаржнику строку для усунення виявлених недоліків.  
На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 169, 328, 330, 332, 359 КАС України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ "Імексбанк" з ринку на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 30.10.2020 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05.04.2021 у справі №600/928/20-а - залишити без руху.
Надати скаржнику десятиденний строк з дня отримання копії зазначеної ухвали суду для усунення недоліків касаційної скарги, а саме: вказати інші (поважні) причини пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень та надати належні докази поважності пропуску такого пропуску, надати документ про сплату судового збору в розмірі 1681,60 грн.
Роз`яснити, що невиконання в установлений судом строк вимог ухвали щодо поновлення строку на касаційне оскарження є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі, а у разі неусунення недоліків в іншій частині - касаційну скаргу буде повернуто.
Надіслати скаржнику копію ухвали про залишення касаційної скарги без руху.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                А. Ю. Бучик

Судді:                                                                                                      А. І. Рибачук

                                                                                                               Л. В. Тацій