ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 601/369/22	Головуючий у 1-й інстанції Коротич І.А. 	
Провадження № 22-ц/817/871/22 	Доповідач - Хома М.В.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2022 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючої - Хома М.В. 
суддів -  Гірський Б. О., Бершадська Г. В., 
секретар - Панькевич Т.І. 
розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “Вердикт Капітал” на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 13 липня 2022 року, ухвалене суддею Коротичем І.А. у цивільній справі №601/369/22 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю “Вердикт Капітал” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
ВСТАНОВИВ:
У лютому 2022 року ТОВ “Вердикт Капітал” звернулось в суд із вказаним позовом, який обґрунтовано тим, що 31 березня 2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Інкасо Фінанс” (кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) було укладено договір позики №2487712881-60776 шляхом підписання електронним підписом ОСОБА_1 . Згідно умов вказаного договору, кредитодавець надав позичальнику грошові кошти у сумі 3500,00 грн шляхом перерахування грошових коштів на банківську картку позичальника, зареєстровану для цієї цілі в особистому кабінеті на сайті кредитодавця, дата видачі кредиту 31 березня 2021 року, дата повернення кредиту 20 квітня 2021 року (включно), термін користування кредитом 20 діб, зі сплатою процентів у розмірі 1, 95% за кожен день користування кредитом.
Позичальник не повернув кредитні кошти та не сплачує проценти за користування ними. 
Позивач набув право грошової вимоги за вказаним договором позики відповідно до укладеного 23 червня 2020 року між ТОВ “ФК “Інкасо Фінанс” та ТОВ “Вердикт Капітал” договору про відступлення прав вимоги №23-06/20, відповідно до якого ТОВ “ФК “Інкасо Фінанс” зобов`язалось передати за плату ТОВ “Вердикт Капітал” права грошової вимоги до Боржників за Договорами позики, вказаними у Реєстрах Боржників (Додаток №1 до вказаного Договору).
Крім цього, пунктом 6.2.3 цього Договору передбачено, що права вимоги до нового кредитора переходять з моменту підписання сторонами додатку №2, який був підписаний 5 серпня 2021 року, та в цей же день сформовано реєстр боржників (додаток №1 до Договору відступлення прав вимоги від 23.06.2020 року), до якого включена відповідачка ОСОБА_1 під номером 336. 
Сума боргу станом на 20.02.2022 року складає 23 371,54 грн.
Позивач просив стягнути вказану суму боргу, а також судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 2481,00 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9000,00 грн. 
Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 13 липня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі ТОВ “Вердикт Капітал” просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Вказує, що суд першої інстанції неправильно з`ясував всі обставини справи, не дослідив подані докази, оскільки пунктом 6.2.3. Договору про відступлення права вимоги №23-06/20 від 23 червня 2020 року передбачено, що права вимоги переходять до нового кредитора з моменту підписання сторонами Додатку №2 до цього Договору. Такий додаток був підписаний 5 серпня 2021 року, і також 5 серпня 2021 року був складений реєстр боржників (додаток №1 до договору), до якого включено відповідачку. Оскільки на момент підписання додатків №1 та №2 договір позики з відповідачкою уже був укладений, тому позивач набув право вимоги і за цим договором, що відповідає умовам Договору відступлення права вимоги та не суперечить законодавству України. Відповідно до вимог ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
У відзиві ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу ТОВ “Вердикт Капітал” залишити без задоволення. Вказує, що скаржником не надано до суду оригіналів або завірених належним чином копій письмових доказів. В матеріалах справи відсутні докази належності ОСОБА_1 телефонного номера, з якого здійснювався акцепт кредитного договору. Також в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують видачу коштів ОСОБА_1 .
Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку, що договір позики між ОСОБА_1 та ТОВ “ФК “Інкасо Фінанс” був укладений в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідачки, вчиненим одноразовим ідентифікатором, кошти у розмірі 3500 грн. були перераховані на вказаний нею рахунок. 
Разом з тим, суд першої інстанції зазначив, що підстави для стягнення заборгованості за вказаним договором позики з ОСОБА_1 на користь ТОВ “Вердикт Капітал” відсутні, оскільки на момент укладення договору відступлення права вимоги між ТОВ “Вердикт Капітал” та ТОВ “ФК “Інкасо Фінанс” не існувало зобов”язання ОСОБА_1 перед ТОВ “ФК “Інкасо Фінанс”, а тому воно не могло бути передано позивачу як новому кредитору; безпідставним є включення ОСОБА_1 до реєстру боржників (додатку №1 до договору відступлення).
Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
Судом встановлено, що 31 березня 2021 між ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» було укладено договір позики № 2487712881-60776 «Проста позика», відповідно до умов якого, кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в сумі 3500 гривень, на строк до 20.04.2021 р. (включно), строк користування - 20 діб, зі сплатою 1,95% за кожен день користування кредитом.
Згідно п.п. 9.2. та 9.3 розділу 9 вказаного договору, договір позики укладено в електронній формі та є електронним договором, підписання якого відбувається у відповідності до вимог ст. 12. Закону України «Про електронну комерцію`за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних Позичальником, який прийняв пропозицію (оферту) укласти цей договор, надсилаються Товариству та призначені для ідентифікації підписувача цих даних. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором, вказаний у п. 9.2 цього договору, має юридичну силу власноручного підпису.
Листом сервісу iPay.ua № 2873_220201102343 від 01 лютого 2022 року та квитанцією про сплату послуг через сервіс онлайн платежів iPay.ua підтверджується, що 31 березня 2021 року о 19:47:17 відбулося зарахування коштів на суму 3500.00 гривень, маска картки НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua - 84759427, призначення платежу: «зачисление 3500,00 гривень на карту НОМЕР_1 .
Кошти за договором позики не повернено кредитодавцю.
Згідно договору відступлення прав вимоги № 23-06/20від 23 червня 2020 року ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» - Кредитор, передає (відступає) ТОВ “Вердикт Капітал” - Новому кредитору, за плату, а Новий Кредитор приймає належні Кредиторові права грошової вимоги (Права Вимоги) до Боржників за Договорами позики вказаними у Реєстрах Боржників (Додаток №1 до Договору), укладеними між Кредитором і Боржниками (Портфель Заборгованості). За цим Договором здійснюється відступлення прав вимоги щодо портфелей заборгованості, сформованих первісним кредитором за власним рішенням відповідно до форми, встановленої додатком 1 до цього договору.
Відповідно до п.12.1, договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін.
Відповідно до п.п. 6.2.1, 6.2.3 зазначеного договору відступлення прав вимоги, за цим договором кредитор передає, а новий кредитор приймає права вимоги в розмірі портфеля заборгованості (додаток №1). Права вимоги переходять до нового кредитора з моменту підписання сторонами додатку №2 до цього договору.
Додаток №1 (реєстр боржників №9) та додаток №2 (акт приймання передачі реєстру боржників) були складені та підписані 5 серпня 2021 року.
Відповідачка ОСОБА_1 включена до реєстру боржників №9 під порядковим номером 336. 
Згідно з ч.1 ст. 509 ЦК України зобов”язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов”язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ч.1 ст. 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.
Згідно з п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов”язанні в обсягах і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 березня 2021 року (справа №906/1174/18), п.п.37, 38, висловила правову позицію, відповідно до якої правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов”язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов”язання. 
Статті 509-514 ЦК України визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.
Оскільки на момент укладення договору відступлення прав вимоги 23 червня 2020 року не існувало конкретного зобов”язання ОСОБА_1 перед ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» (договору позики, який був укладений 31 березня 2021 року), а тому вимога за неіснуючим зобов”язанням не могла були передана новому кредитору.
Суд першої інстанції повно та всебічно з”ясувавши обставини справи, прийшов до вірного висновку про відсутність підстав для стягнення боргу на користь позивача, оскільки до нього не могло перейти право вимоги через відсутність самого зобов”язання, включення ОСОБА_1 до реєстру боржників (додатку №1 до договору), незалежно від дати його складення, є безпідставним.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції неправильно з`ясував всі обставини справи, не дослідив подані докази, а саме зміст договору Договору про відступлення права вимоги №23-06/20 від 23 червня 2020 року, п.6.2.3 якого передбачено, що права вимоги переходять до нового кредитора з моменту підписання сторонами Додатку №2, такий додаток був підписаний 5 серпня 2021 року, і також 5 серпня 2021 року був складений реєстр боржників (додаток №1 до договору), до якого включено відповідачку; оскільки на момент підписання додатків №1 та №2 договір позики з відповідачкою уже був укладений, тому позивач набув право вимоги і за цим договором, що відповідає умовам Договору відступлення права вимоги та не суперечить законодавству України; відповідно до вимог ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога), колегія суддів оцінює критично, враховуючи наступне.
Як зазначалось вище і враховано судом першої інстанції, відступити право вимоги виконання обов”язку відповідно до положень ст.ст. 509-514 ЦК України можливо лише у конкретному зобов”язанні, однак зобов”язання ОСОБА_1 станом на 23 червня 2020 року не існувало, а тому до виникнення зобов”язання не могло бути передано право вимагати його виконання. 
Також положення ч.1 ст. 1078 ЦК України щодо передачі за договором факторингу права грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також права вимоги, яке виникне в майбутньому, стосується лише вимоги, яка виникне у майбутньому, а не вимоги за зобов”язанням, яке виникне у майбутньому.
Той факт, що при укладенні договору відступлення прав вимоги його сторони домовились (п.6.2.3) про те, що права вимоги переходять до нового кредитора з моменту підписання сторонами Додатку №2, який був підписаний 5 серпня 2021 року, і реєстр боржників був сформований 5 серпня 2021 року, не спростовує висновків суду.
Договір відступлення прав вимоги відповідно до п.12.1 набрав чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін, тобто 23 червня 2020 року. 
Проте, станом на дату підписання договору та набрання ним чинності, реєстр боржників (портфель заборгованості) не був сформований. 
Такий реєстр був складений більш ніж через рік після укладення договору відступлення права вимоги — 5 серпня 2021 року.
Обумовлений сторонами у п.6.2.3 договору про відступлення прав вимоги строк не дає підстав для включення до портфеля заборгованості права вимоги по тих договорах позики, які були укладені з первісним кредитором після набрання чинності договором про відступлення прав вимоги.        
Рішення суду є законним та обгрунтованим, підстав для його скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 141, 367, 375, 382-384, п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “Вердикт Капітал” - залишити без задоволення.
Рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 13 липня 2022 року — залишити без змін.
Судові витрати у зв”язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції покласти на сторони в межах ними понесених. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Повний текст постанови складено 27 жовтня 2022 року.

Головуюча                                                                        Хома М.В.

Судді                                                                                Гірський Б.О.

                                                                               Бершадська Г.В.