Постанова 
Іменем України 
15 вересня 2022 року
м. Київ
Справа № 168/411/21 
Провадження №  51-1825 км 22
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду  у складі:
головуючого –                                           ОСОБА_1 ,
суддів:                                                       ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 ,  
при секретарі                                             ОСОБА_4 ,
за участю прокурора                                  ОСОБА_5 , 
в режимі відеоконференції:
представника потерпілої ОСОБА_6            адвоката ОСОБА_7 ,          
захисника                                                  ОСОБА_8 ,      
обвинуваченого                                          ОСОБА_9 ,
розглянув у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за                 № 12021035570000105 за обвинуваченням
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця та жителя          АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,
за касаційними скаргами представника потерпілої ОСОБА_6 – адвоката                   ОСОБА_7 та прокурора наухвалу Старовижівського районного суду Волинської області від  21 лютого 2022 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від                   18 травня 2022 року у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_9 .
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами 
першої та апеляційної інстанцій обставини
Ухвалою Старовижівського районного суду Волинської області21 лютого 2022 року задоволено клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_8 про закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України на підставі пункту 10 частини 1 статті 284 КПК України, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування.
Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України, відомості про яке внесено 28 квітня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12021035570000105 закрито на підставі пункту 10 частини 1 статті 284 КПК України.
Ухвалою Волинського апеляційного суду від 18 травня 2022 року вищевказану ухвалу місцевого суду залишено без змін.
Вимоги касаційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали
У касаційній скарзі представник потерпілоївважає ухвали суду першої та апеляційної інстанції незаконними, необґрунтованими та такими, що постановлені у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, просить їх скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги постанову від 30 червня                      2021 року про продовження строків досудового розслідування за підозрою                     ОСОБА_9 до двох місяців, яку в підготовчому засіданні надала прокурор, посилаючись на те, що наведені процесуальні дії та рішення не відображенні в Єдиному реєстрі досудових розслідувань, а тому неможливо достеменно вважати, що ці документи були складені в передбачений законом спосіб та в межах дотриманих строків. Вказує на те, що невідображення прийнятого під час досудового розслідування процесуального рішення в ЄРДР ще не свідчить про його об`єктивну відсутність в цілому, оскільки такий реєстр становить собою лише відповідну інформаційну базу, а не джерело достовірних та безсумнівних фактичних даних, на які можливо посилатись при закритті кримінального провадження. В  той же час, стверджує, що у матеріалах кримінального провадження є відповідний протокол, за змістом якого як обвинувачений, так і захисник підтвердили письмово, що їм відкрито усі без винятку матеріали досудового розслідування, будь-які пояснення чи зауваження у них відсутні. Вважає, що суди першої та апеляційної інстанції поклали в основу оскаржуваних судових рішень суто голослівні твердження захисника про те, що їй та обвинуваченому відповідна постанова прокурора нібито не відкривалась, а відтак процесуальні строки пропущені. Зазначає, що суди першої та апеляційної інстанції не встановлювали у потерпілої, чи ознайомлювалась остання в порядку ст. 290 КПК України із постановою прокурора про продовження строку досудового розслідування, при тому що показання потерпілої теж є джерелом фактичних даних.
У касаційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу апеляційного суду у зв’язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального кодексу і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Зазначає про те, що суд апеляційної інстанції не дотримався вимог ст. 419 КПК України, належним чином не перевірив всі доводи, наведені в апеляційній скарзі, не навів обґрунтованих мотивів на їх спростування. На переконання прокурора, суд апеляційної інстанції безпідставно відкинув доводи прокурора щодо наявності постанови про продовження строків досудового розслідування від 30 червня 2021 року, яка була надана під час судового розгляду суду та стороні захисту, та підтверджувала факт направлення обвинувального акту до суду в межах строків досудового розслідування. Окрім того, з вказаною постановою були ознайомлені потерпіла та представник потерпілої при виконанні вимог, передбачених ст. 290 КПК України. Поряд з цим, відсутність відображення рішення про продовження строків досудового розслідування кримінального проступку до 2 місяців в ЄРДР пов`язана з технічною неможливістю внесення таких даних до реєстру.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор ОСОБА_5 та представник потерпілої - адвокат ОСОБА_7 у судовому засіданні підтримали подані касаційні скарги. Просили скасувати ухвали судів першої та апеляційної інстанції з підстав, які викладені в касаційних скаргах, і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. 
Захисник ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_9 заперечили проти задоволення касаційних скарг, просили залишити судові рішення без зміни як законні та обґрунтовані.
Мотиви Суду
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до  п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Положеннями статті 113 КПК України визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.
Відповідно до ст. 116 КПК України процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки.
Згідно до частини 1 статті 219 КПКУкраїни (в редакції Закону № 2617-VIII від 22 листопада      2018 року) передбачено, що строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення  особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження. 
Відповідно до статті 283 КПКУкраїни прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: (1) закрити кримінальне провадження; (2) звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; (3) звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
Згідно з положеннями статті 293 КПКУкраїни одночасно з переданням обвинувального акта до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу), його захиснику, законному представнику.
Як неодноразово зазначав Верховний Суд, кінцевим моментом строку досудового розслідування є його закінчення, яке, як етап кримінального провадження, законодавець пов`язує у часі зі зверненням з обвинувальним актом до суду (його фактичним направленням). А тому в межах строку досудового розслідування обвинувальний акт має бути не лише складено, затверджено та вручено, а й безпосередньо направлено на адресу суду.
Пунктом 10 частини першої статті 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України, яке відповідно до статті 12 КК України відноситься до кримінальних проступків.
Відомості про реєстрацію кримінального правопорушення № 12021035570000105 внесено до ЄРДР 28 квітня 2021 року.
31 травня 2021 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру в умисному заподіянні легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Постановою від 02 червня 2021 року прокурора Ратнівського відділу Ковельської окружної прокуратури ОСОБА_10 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні до 30 червня 2021 року включно.
Обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні складений прокурором Ратнівського відділу Ковельської окружної прокуратури ОСОБА_10                                30 червня 2021 року. 
Як встановив суд першої інстанції, і зазначив в ухвалі від 21 лютого 2022 року,               30 червня 2021 року копію даного обвинувального акту зі всіма необхідними додатками було вручено під розписку обвинуваченому та його захиснику.  Постанову від 30 червня 2021 року про продовження строків досудового розслідування додано не було.
02 липня 2021 року прокурором в системі електронного документообігу було сформовано супровідний лист № 52/2-422 вих-21 про направлення обвинувального акту з додатками до Старовижівського районного суду Волинської області.
Обвинувальний акт 06 липня 2021 року надійшов до Старовижівського районного суду, що підтверджено датою вхідного номеру та протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, прокурором до суду було направлено обвинувальний акт у кримінальному провадженні №12021035570000105  стосовно ОСОБА_9 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, реєстр матеріалів досудового розслідування та розписки про отримання копії обвинувального акта, та копії реєстру матеріалів кримінального провадження. 
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом. Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.
У підготовчому судовому засіданні прокурор надала суду постанову від 30 червня 2021 року про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_9 . 
Однак, суд першої інстанції не взяв до уваги зазначену постанову про продовження строку досудового розслідування, надану стороною обвинувачення з тих підстав, що відповідні процесуальні дії та рішення не відображені в Єдиному реєстрі досудових розслідувань, посилаючись на Положення, яке регулює порядок ведення ЄРДР, затвердженого Наказом Генерального прокурора № 298 від 30.06.2020. В результаті чого дійшов висновку про те, що прокурор направив обвинувальний акт до суду поза межами строку, визначеного в статті 219 КПК України.
Не погодившись з ухвалою місцевого суду, до апеляційного суду були подані апеляційні скарги прокурором та представником потерпілої, в яких, відповідно,  прокурор звертала увагу суду апеляційної інстанції на те, що під час підготовчого судового засідання вона надала суду постанову про продовження строку досудового розслідування та заявила клопотання про надання можливості ознайомити сторону захисту з вказаною постановою в порядку ст. 290 КПК України, однак в задоволенні вказаного клопотання було відмовлено. Представник потерпілої, обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону судом першої інстанції, також просив скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Проте, суд апеляційної інстанції належним чином не перевірив та не дав вичерпних відповідей на всі доводи у апеляційних скаргах, чим порушив вимоги ст. 419 КПКУкраїни, дійшовши передчасного висновку про законність ухвали суду першої інстанції.
Застосування належної правової процедури означає здійснення справедливого правосуддя згідно з визначеними загальними засадами кримінального провадження для досягнення мети і вирішення його завдань.
Виконання вимог кримінального процесуального закону забезпечується дотриманням кримінальної процесуальної форми, тобто пов`язане з дотриманням гарантій прав і свобод учасників кримінального провадження щодо будь-яких дій та рішень владних суб`єктів кримінального провадження, зокрема: щодо гарантій оскарження і можливості перевірки законності таких рішень, перевірки безсторонності та об`єктивності владних суб`єктів.
Чинний КПК України у ст. 110 передбачає, що процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.    
Дотримання належної кримінальної процесуальної форми на виконання вимог кримінального процесуального закону неодноразово було предметом аналізу Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду (зокрема, у постановах від                         22 лютого 2021 року (справа № 754/7061/15, провадження № 51-4584 кмо 18),                     04 жовтня 2021 року (справа № 724/86/20, провадження № 51-1353 кмо21),                         14 лютого 2022 року (справа  № 477/426/17, провадження № 51-4963 кмо 20).
У постанові від 04 жовтня 2021 року (справа № 724/86/20, провадження                               № 51-1353 кмо21) об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду (предметом розгляду якої було питання щодо належної процедури визначення групи слідчих, що здійснюватимуть досудове розслідування у конкретному кримінальному провадженні) зазначила, що відповідно до Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора від 30 червня 2020 року № 298, реєстр – це електронна база даних, створена за допомогою автоматизованої системи, до якої здійснюються збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення даних, які використовуються для формування звітності, а також надання інформації про відомості, внесені до Реєстру, з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства та законодавства, яким урегульовано питання захисту персональних даних та доступу до інформації з обмеженим доступом. Таким чином, витяг з ЄРДР не є процесуальним рішенням, а отже, не породжує правових наслідків щодо визначення групи слідчих, які здійснюватимуть досудове розслідування. Об`єднана палата дійшла висновку про те, що процесуальне рішення про визначення групи слідчих, які здійснюватимуть досудове розслідування, визначення старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих, має прийматися у формі, яка повинна відповідати визначеним кримінальним процесуальним законом вимогам до процесуального рішення у формі постанови. Водночас витяг з ЄРДР не може замінити процесуального рішення про визначення групи слідчих у кримінальному провадженні.
Тому, на думку колегії суддів касаційного суду, неналежне ведення ЄРДР, невідображення в ньому прийнятого під час досудового розслідування процесуального рішення, яким у провадженні, яке переглядається касаційним судом, є постанова прокурора про продовження строку досудового розслідування, не може свідчити про його об`єктивну відсутність в цілому,  оскільки такий реєстр становить собою відповідну інформаційну базу. 
На переконання колегії суддів касаційного суду, той факт, що прокурор надав постанову на підтвердження продовження строків досудового розслідування у кримінальному провадженні під час підготовчого засідання, не може слугувати підставою для відмови суду у прийнятті такого процесуального документу для його дослідження та надання оцінки у відповідності до вимог кримінального процесуального закону.
Зазначене узгоджується із правовою позицією, викладеною в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду від 14 лютого 2022 року (справа                               № 477/426/17, провадження № 51-4963 кмо 20), яка розширила раніше сформований висновок, викладений у  постанові від 04 жовтня 2021 року (справа  № 724/86/20, провадження № 51-1353 кмо 21).
Згідно з ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Процесуальне рішення про продовження строку досудового розслідування не є самостійним доказом у кримінальному провадженні. Відповідно до статті 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК України порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, а процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів. 
Верховний Суд вважає, що як судом першої, так і апеляційної інстанції мало місце неповне з’ясування обставин кримінального провадження, що призвело до передчасного висновку про необхідність закриття кримінального провадження у зв’язку з пропуском прокурором процесуального строку звернення до суду з обвинувальним актом. 
Окрім того, під час перевірки матеріалів провадження в касаційному порядку, не вдалося відтворити технічний запис фіксування судового засідання від 21 лютого 2022 року, з метою перевірки всіх обставин, про які вказують в касаційних скаргах прокурор та представник потерпілої. 
За таких обставин, касаційні скарги підлягають задоволенню, а ухвали судів першої та апеляційної інстанцій – скасуванню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, під час якого суду необхідно перевірити всі доводи, як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, та ухвалити законне й обґрунтоване рішення, належним чином умотивувавши свої висновки.
Керуючись статтями  434, 436, 438, 441, 442 КПК України, Верховний Суд
ухвалив:
Касаційні скарги представника потерпілої ОСОБА_6 – адвоката   ОСОБА_7 та прокурора задовольнити.
Ухвалу Старовижівського районного суду Волинської області від 21 лютого                     2022 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 18 травня 2022 року щодо ОСОБА_9 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                               ОСОБА_2                                       ОСОБА_3