ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6641/22 Справа № 205/5845/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Басова Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Максюта Ж. І.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2022 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді Максюти Ж.І.
суддів Свистунової О.В., Пищиди М.М.
за участю секретаря Драгомерецька А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 липня 2022 року по цивільній справі за позовом  ОСОБА_2 до  ОСОБА_1 , третя особа – Орган опіки та піклування  адміністрації Новокодацького району Дніпропетровської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, встановлення способів участі у спілкуванні та вихованні дитини, -  

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2021 року позивач звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 , третя особа – Орган опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпропетровської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, встановлення способів участі у спілкуванні та вихованні дитини.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 посилався на те, що 20.10.2001 року між ним та відповідачкою ОСОБА_1 , було укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, про що 20.10.2001 року було зроблено відповідний запис за № 914. Від цього шлюбу з відповідачем мають двох дітей: доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
З кінця травня 2020 їх сім`я розпалася, вони проживають окремо. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.01.2021 року (справа №205/8062/20) їх шлюб розірвано.
Після припинення шлюбних стосунків між ними не було спорів щодо місця проживання дітей та спілкування з ними, але згодом ОСОБА_1 заявила позивачу, на те що він дає їй мало коштів і заборонила зустрічатися з дітьми, а у листопаді 2020 року звернулася із заявою про стягнення аліментів на обох дітей.
В період з 19.11.2020 року позивач регулярно сплачує аліменти на дітей на підставі судового наказу, який видано 09.12.2020 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська (справа №205/9010/20)
Якийсь час діти залишалися проживати з матір`ю. Проте, з осені 2020 року старша донька ОСОБА_5 постійно проживає у м. Варшава (Польща) у зв`язку з навчанням, а менша донька ОСОБА_6 фактично весь час проживає у будинку своєї бабусі (матері відповідачки), оскільки відповідач проживає у м. Дніпро з іншим чоловіком, а з донькою бачиться лише у вихідні дні. Відповідач тривалий час перешкоджає позивачу та його матері бачитись та спілкуватись з дітьми, забороняє Мілані зустрічатись з позивачем та спілкуватись засобами телекомунікаційного зв`язку.
Тому, позивач ОСОБА_2 просив суд ухвалити рішення, яким зобов`язати відповідача не створювати позивачу перешкоди у вихованні та вільному спілкуванні з малолітньою донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у тому числі не створювати перешкод батькові у вільному спілкуванні з дитиною засобами телефонного, Інтернет та іншого телекомунікаційного зв`язку;встановити способи участі батька у спілкуванні та вихованні дитини ОСОБА_4 ,а саме: щотижня у четвер з15.00 год. до 20.00 год. особисте побачення та спілкування батька ОСОБА_2 з донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без присутності матері ОСОБА_1 ,у тому числі за межами населеного пункту фактичного проживання дитини; щотижня 1 вихідний день, з 17.00 год. суботи до 20.00 год.неділі, особисте побачення та спілкування батька ОСОБА_2 з донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без присутності матері дитини,з ночівлею дитини за місцем проживання батька або матері батька; щороку восени, взимку та навесні у період канікул, тривалістю неменше 4 днів, спільний відпочинок батька ОСОБА_2 з донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,, без присутності матері ОСОБА_1 з ночівлею дитини за місцем проживання батька або матері батька, у тому числі за межами населеного пункту фактичного проживання дитини,з можливістю поїхати з дитиною на відпочинок в межах України, з дотриманням режиму дня, за умови завчасного повідомлення матері дитини про наміри такого відпочинку та про подальше місцеперебування дитини; щороку влітку у період канікул тривалістю не менше15 днів поспіль,спільний відпочинок батька ОСОБА_2 з донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без присутності матері ОСОБА_1 , у тому числі за межами населеного пункту фактичного проживання дитини,з можливістю поїхати з дитиною на відпочинок в межах України,з дотриманням режиму дня, за умови завчасного повідомлення матері дитини про наміри такого відпочинку та про подальше місце перебування дитини; щорічно у день народження дитини ІНФОРМАЦІЯ_3 - спільний відпочинок батька ОСОБА_2 з донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без присутності матері дитини ОСОБА_1 , з 11.00 год. до 16.00 год. Вирішити питання щодо стягнення судових витрат на користь позивача.
Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 липня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ), третя особа: Орган опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради (код ЄДРПОУ: 4152814, місцезнаходження: м. Дніпро, пр. Сергія Нігояна, 77), про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, встановлення способів участі у спілкуванні та вихованні дитини задовольнити частково.
Зобов`язано ОСОБА_1 не створювати ОСОБА_2 перешкоди у вихованні та вільному спілкуванні з малолітньою донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,
Визначено ОСОБА_2 наступні способи участі у спілкуванні та вихованні дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,:
-щотижня місяця по четвергам з 15.00 год. до 20.00 год. без присутності матері;
-щотижня один вихідний день з 17.00 год. суботи до 20.00 год. неділі без присутності матері;
-щороку з нагоди дня народження доньки ОСОБА_6 -19 квітня, спільний відпочинок з 11.00 до 16.00 без присутності матері.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено та стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2  судовий збір у розмірі 908,80 грн. (дев`ятсот вісім гривень 80 копійок).
Не погодившись із рішенням суду відповідач ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа – Орган опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпропетровської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, встановлення способів участі у спілкуванні та вихованні дитини.
Апеляційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що у позивача станом на 01.06.2021 року мається борг за несплату аліментів у сумі 19 656, 49 грн., що свідчить про невиконання ним своїх батьківських обов`язків. Крім цього, вважає висновок Органу опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпропетровської міської ради № 3/9-156 від 08.12.2021 року незаконним та таким, що ґрунтується виключно на припущеннях, оскільки Орган опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпропетровської міської ради зобов`язаний був ухвалити рішення на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення, але з незрозумілих для відповідача причин ці вимоги Органом опіки та піклування виконані не були. Також посилається на те, що, відповідача не було ознайомлено ані зі змістом висновку, ані надіслано на її адресу відповідної копії. Також, відповідач вказує на те, що судом розглянуто справу за відсутності відповідача та не взяв до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення для справи. Відповідач зазначає, що суд не зважаючи на заяви про відкладення розгляду справи закрив підготовче провадження за відсутності думки відповідача. Крім того, вказує на те, що 02.03.2022 року РСУ опублікувала рекомендації щодо роботи судів в умовах воєнного стану, а саме: відкладати розгляд справи та знімати їх з розгляду, оскільки велика кількість учасників судових процесів не завжди мають змогу подати заяву про відкладення розгляду справи чи не можуть прибути в суд у зв`язку з небезпекою для життя; справи, які не є невідкладними, розглядати лише за наявності письмової згоди на це усіх учасників судового провадження, але в супереч вказаним рекомендаціям суд першої інстанції таки розглянув справу, порушивши права відповідача і малолітньої дитини.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу відхилити та рішення суду залишити без змін, оскільки вважає, що ОСОБА_1 робить переоцінку доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи. Доводи апеляційної скарги вважає необґрунтованими та надуманими.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін з огляду на наступне.
Відповідно до положень ч.ч.1-3 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Судом встановлено, що 20 жовтня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 6).
Від сумісного шлюбу сторони мають двох дітей: доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 6, 7).
Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2021 року шлюб між сторонами розірвано.
Судовим наказом Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2020 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини заробітку щомісячно (а.с. 10).
Відповідно до розрахунку заборгованості, заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів станом 01 червня 2021 року складає 19656,49 грн. (а.с. 11).
На теперішній час дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає разом з матір`ю.
Відповідно до висновку Органу опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради від 08 грудня 2021 року № 3/9-156, визнано доцільним визначення способу участі батька ОСОБА_2 у вихованні його малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме:
- щотижня місяця по четвергам з 15.00 до 20.00 без присутності матері;
- щотижня один вихідний день з 17.00 суботи до 20.00 неділі без присутності матері;
- щороку з нагоди дня народження доньки ОСОБА_4 - 19 квітня, спільний відпочинок з 11.00 до 16.00 без присутності матері;
- щороку спільний відпочинок під час шкільних осінніх, зимових, весняних канікул тривалістю 4 календарні дні з можливістю виїзду за межі м. Дніпра без присутності матері, без виїзду за межі України;
- щороку спільний відпочинок під час шкільних літніх канікул тривалістю не менше 15 календарних днів з можливістю виїзду за межі м. Дніпра без присутності матері, без виїзду за межі України (а.с. 41-42).
Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Статтею 153 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько дитини мають право на безперешкодне спілкування з нею.
Згідно зі статтею 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування (ст.159 СК України).
Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до частин першої та другої статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано,що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.
Відповідно до ч. 2 ст 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.
При цьому, суд, встановлюючи спосіб спілкування, має дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується судами як джерело права, зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі за заявою «MAMCHUR v. UKRAINE», № 10383/09, § 100).
Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі за заявою «HANT v. UKRAINЕ», № 31111/04, § 54).
Встановивши наявність перешкод у вільному спілкуванні між батьком та донькою, суд першої інстанції, врахувавши інтереси дитини, які переважають над інтересами батьків, зробив обґрунтований висновок про визначення способу участі батька у вихованні і спілкуванні з дитиною шляхом встановлення графіка його побачень із донькою.
Варто зауважити, що відмова у позові, про яку просить ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, порушуватиме право батька дитини на безперешкодне спілкування з нею.
Тож у даному випадку судом першої інстанції застосовано розумний баланс між реалізацією батька своїх прав та інтересами дитини, а тому рішення суду є законне та обґрунтоване і підстав для його зміни чи скасування не має.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 стосовно того, що у ОСОБА_2 станом на 01.06.2021 року мається борг за несплату аліментів у сумі 19 656, 49 грн., не можуть бути прийнятті до уваги, оскільки це не свідчить про ухилення від виконання останнім своїх батьківських обов`язків.
Щодо посилання в апеляційній скарзі стосовно того, що Орган опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпропетровської міської ради зобов`язаний був ухвалити рішення на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення, але з незрозумілих для відповідача причин ці вимоги Органом опіки та піклування виконані не були, то колегія суду звертає увагу на те, що такі висновки носять лише рекомендаційний характер, і не спростовують висновки суду першої інстанції.
Окрім того, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частина шоста статті 19 СК України).
Одночасно посилання в апеляційній скарзі на те, що окремої уваги потребує відступлення судом від принципу розумності щодо надання дозволу у спілкуванні та вихованні дитини щороку з нагоди дня народження доньки ОСОБА_4 - 19 квітня, спільний відпочинок з 11.00 до 16.00 без присутності матері, ці доводи також не приймаються до уваги, оскільки, батько, який проживає окремо від своєї дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батькові спілкуватися з дитиною. При цьому відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини з її батьком повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити дитину від зустрічей з батьком.
Доводи апеляційної скарги щодо розгляду справу за її відсутності не може бути взято до уваги, оскільки як вбачається в матеріалах справи є рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке було отримано матір`ю ОСОБА_1 – ОСОБА_7 (а.с.31), є відзив апелянта на позовну заяву ОСОБА_2 від 08.11.2021 року, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке було отримано особисто апелянтом (а.с.48), тобто ОСОБА_1 було відомо про розгляд даного позову та про причини своєї неявки вона суд не повідомляла.
Посилання на рекомендації Ради суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану, також не беруться до уваги, оскільки слід зауважити, що до процесуального кодексу, а саме до ст.. 211 ЦПК України жодних змін, пов`язаних із воєнним станом  не внесено.
Інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів до уваги не приймає, так як вони не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи і не спростовують висновки суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  – залишити без задоволення.
Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 липня 2022 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий:                                                  Ж.І. Максюта

Судді:                                                 О.В. Свистунова

                                                                 М.М. Пищида