ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 624/429/21                        Головуючий суддя І інстанції Крапівка Т. В.
Провадження № 22-ц/818/3563/22                Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: про виплату заробітної плати

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2022 року                                                        м. Валки.
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого                                        Яцина В.Б.,
суддів колегії                                        Бурлака І.В., Котелевець А.В.,
за участю секретаря судового засідання        Супрун Я.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Богданова Євгена Володимировича на ухвалу Кегичівського районного суду Харківської області від 23 червня 2022 року, постановлену у складі судді Крапівки Т.В., по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖІ ЕНД ЕМ» про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 23 червня 2022 року позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖІ ЕНД ЕМ» про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку залишено без розгляду
В апеляційній скарзі адвокат Богданов Є.В., який діє в інтересах ОСОБА_2 просить оскаржувану ухвалу скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Апеляційна скарга мотивована тим, що у зв`язку із військовими діями на території м. Харкова позивач була позбавлена можливості дістатись суду або поштового відділення з метою направлення суду заяв про розгляд справи за її відсутності.
Вказав, що позивач скерувала до суду відповідну заяву як тільки змогла дістатись безпечного місця.
Послався на те, що при постановленні оскарженої ухвали суд не врахував рекомендації Ради суддів України від 02.03.2022.
Відзиву на апеляційну скаргу від учасників справи не надійшло, що не перешкоджає перегляду судового рішення відповідно до правила ч. 3 ст. 360 ЦПК України.
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Згідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.
Вислухавши доповідь судді-доповідача, за відсутністю учасників справи, належним чином повідомлених про розгляд справи, що відповідно до ст. 372 ЦПК України не перешкоджає її розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Нормою п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції визначено порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Оскаржена ухвала вказаним вимогам не відповідає. 
Судом першої інстанції встановлено, що позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення 17440,20 грн невиплаченої заробітної плати та 50016,55 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку до дати пред`явлення позову. В обґрунтування позову зазначає, що з 06.03.2020 працювала директором ТОВ «ДЖІ ЕНД ЕМ». Зазначене товариство є закладом громадського харчування «Grill24». Починаючи з березня 2020 року учасник ТОВ «ДЖІ ЕНД ЕМ» посилаючись на запровадження загальнодержавного карантину та відсутність коштів перестав виплачувати заробітну плату працівникам, обіцяючи виплатити заборгованість за першої нагоди, після повернення закладу до звичайного режиму роботи. Після послаблення карантину заклад почав функціонувати кілька годин на добу. В подальшому роботодавець став вимагати цілодобового функціонування свого закладу в порушення запроваджених Урядом обмежень щодо запобігання поширенню на території України короновірусної хвороби. Позивач такі умови роботи визнала неприйнятними та вирішила змінити місце роботи, про що повідомила роботодавця, який відмовився її звільнити та запропонував забрати трудову книжку без оформлених належним чином записів про прийняття на роботу та про звільнення, а в іншому випадку він знищить цей документ, виплатити заборгованість по заробітній платі відмовився. Позивач перестала виходити на роботу та 17.07.2020 засобами поштового зв`язку надіслала на адресу відповідача та власника закладу ОСОБА_3 заяву з проханням про звільнення з 18.07.2020. За весь час роботи директором 132 дні, з 06.03.2020 по 16.07.2020 відповідач сплатив готівкою 3000 грн. Штатного розкладу з розміром окладів у відповідача не існує. Позивачем для розрахунку заборгованості по заробітній платі взято мінімальну заробітну плату в розмірі 4723 грн та проведено відповідний розрахунок за формулою 132 дні *154.85 грн в день (4723*12 місяців/366 днів) – 3000 грн, які було сплачено готівкою, а отже розмір невиплаченої заробітної плати становить 17440,20 грн. Відповідач жодних дій по звільненню не здійснив, позов про визнання трудових правовідносин припиненими та зобов`язання вчинити дії розглядається іншим судом. Позивач вважає, що мала бути звільнена з 18.07.2020, а тому відповідач допустив порушення строку розрахунку при звільненні на 323 дні та має сплатити 50016,55 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку (323 дні*154,85 грн в день).
Суд зазначив, що позивач в судові засідання призначені на 15.03.2022, 06.04.2021, 04.05.2022, 23.06.2022 не з`явилась. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про що свідчать довідки про доставку СМС-повідомлення на номер телефону згідно з заявкою про отримання судової повістки в електронній формі за допомогою СМС-повідомлення підписаної ОСОБА_2 .
Суб вказав, що причини неявки позивач суду не повідомила, заяв від неї не надходило, в тому числі про розгляд справи без її участі.
Залишаючи без розгляду позову, суд першої інстанції свої висновки мотивував тим, що позивач, належним чином повідомлена про розгляд справи, в судові засідання не з`явилась без поважних причин.
Районний суд зазначив, що проведення судового розгляду справи без участі позивача, а також відповідної заяви від нього, суперечило б реалізації наданих процесуальних прав позивача, який має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, досягнути примирення, розпоряджаючись своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд, а суд при здійсненні правосуддя має сприяти як всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, так і здійсненню сторонами їх прав.
Послався на те, що зважаючи на розумні строки розгляду справ, вважав за доцільне залишити позов без розгляду, оскільки позивач повторно не з`явилась в судове засідання без поважних причин.
Суд апеляційної інстанції не повністю погоджується з такими висновками суду.
У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.
Відповідно до частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
При чому, процесуальний закон не містить вимог про необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.
Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути й поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо: належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи. За змістом вказаної норми таке рішення суду має бути безальтернативним, за наявності вказаних підстав.
Отже, відповідно до пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України в разі повторної неявки позивача в судове засідання за умови, що він був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи та не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, суд зобов`язаний залишити позов без розгляду.
Залишення позову без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача є негативним правовим наслідком для позивача з огляду на перевищення розумних строків розгляду справи з вини самого позивача, що додатковим чинником для запобігання зловживання правом.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України», заява № 36655/02).
Відтак суд відповідно до ст. 44 ЦПК України зобов`язаний запобігати недобросовісним діям позивача та залишати позов без розгляду у разі повторної неявки до суду належно повідомленого позивача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи без його участі. Заяв про розгляд справи у відсутність позивача до суду не надходило.
Зазначене забезпечує дотримання судом строків розгляду справи та балансу інтересів сторін спору, зокрема, забезпечує захист інтересів відповідачів, які вимушені витрачати час, кошти на свою чи представника явку в судові засідання.
З матеріалів справи вбачається, що позивач подала до суду заяву про отримання повісток шляхом SMS-повідомлень (т. 1 а. с. 23).
За правилом ч. 13 ст. 128 ЦПК України за наявності відповідної письмової заяви учасника справи, який не має офіційної електронної адреси, та технічної можливості, повідомлення про призначення справи до розгляду та про дату, час і місце проведення судового засідання чи проведення відповідної процесуальної дії може здійснюватися судом з використанням засобів мобільного зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, шляхом надсилання такому учаснику справи текстових повідомлень із зазначенням веб-адреси відповідної ухвали в Єдиному державному реєстрі судових рішень, в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
На підставі згаданої заяви та відповідно до вказаної норми ч. 13 ст. 128 ЦПК України суд належним чином повідомляв позивача про судові засідання по справі, про що свідчать електронні звіти про доставку SMS-повісток ОСОБА_4 , які є належним повідомленням його про призначені судові засідання.
Однак, поза увагою суду залишилось те, що позивач до початку воєнних дій 24.02.2022 двічі скеровувала до суду заяви про розгляд справи у судових засіданнях 31.01.2022 та 16.02.2022 без її участі.
Зазначені заяви вона мотивувала територіальною віддаленістю суду та відсутністю грошових коштів.
Такі активні дії ОСОБА_2 свідчать про те, що вона не втратила процесуального інтересу до пред`явленого позову.
Також суд не звернув уваги на рекомендації Ради суддів України, які вона надала судам 02.03.2022.
У пункті 5 судам рекомендовано по можливості відкладати розгляд справ (за винятком невідкладних судових розглядів) та знімати їх з розгляду, зважати на те, що велика кількість учасників судових процесів не завжди мають змогу подати заяву про відкладення розгляду справи через задіяння до функціонування критичної інфраструктури, вступ до лав Збройних сил України, територіальної оборони, добровольчих воєнних формувань та інших форм протидії збройної агресії проти України, або не можуть прибути в суд у зв`язку з небезпекою для життя.
Справи, які не є невідкладними, розглядати лише за наявності письмової згоди на це усіх учасників судового провадження.
Вказане дає підстави для висновку, що неявка позивача у судові засідання не свідчила про втрату у неї процесуального інтересу до розгляду справи, а була спричинена об`єктивними та незалежними від неї обставинами. 
Згідно ч. 1 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.
З урахуванням військового стану, внаслідок якого позивач не змогла вчасно направити свою заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с. 149) колегія суддів вважає непропорційним втручанням у захищене гарантіями ст. 4 ЦПК України та ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. право на доступ до суду. У даному випадку суд не дотримався справедливого балансу публічних та приватних інтересів та з порушенням вимог ст. 2 ЦПК України щодо справедливого розгляду і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених прав фізичних осіб залишив позов без розгляду.
З огляду на те, що суд порушив норми процесуального законодавства, що призвело до постановлення помилкової ухвали, колегія суддів на підставі п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України задовольняє апеляційну скаргу, скасовує ухвалу суду першої інстанції та направляє справу до того ж суду для продовження розгляду.
Судовий збір підлягає відшкодуванню за наслідками розгляду справи по суті.
Керуючись ст.ст. 259, п. 6 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 379, 381-384, 388,389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Ухвалу Кегичівського районного суду Харківської області від 23 червня 2022 року – скасувати.
Справу за позовом ОСОБА_1 направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст судового рішення складено 19 жовтня 2022 року.

Головуючий                                                                В.Б. Яцина.

Судді колегії                                                                І.В.Бурлака.

А.В. Котелевець.