Ухвала
 
30 вересня 2022 року 
м. Київ
 
справа № 462/7455/21
провадження № 61-9452ск22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Ступак О. В., 
 
вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 28 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У жовтні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.
 
Позов обґрунтовано тим, що з 20 вересня 2008 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. На час подання вказаного позову у провадженні Залізничного районного суду м. Львова розглядається справа № 462/4957/21 про розірвання шлюбу між сторонами. Дітей у сторін немає, разом не проживають. Позивачка є інвалідом ІІ групи, її місячний дохід складає 1 854,00 грн. Вона хворіє міотичним астигматизмом обох очей, частковою атрофіїєю зорових нервів та ангіопатією сітківки. Зір на одне око відсутній, в іншому оці відмирає зоровий нерв, що у кінцевому випадку спричинить повну втрату зору. Позивачка потребує систематичного профілактичного лікування, а також зміни окулярів. Після сплати витрат на ліки, сума коштів, яка залишається на проживання, складає 1 272,94 грн, що у розрахунку на день складає 42,43 грн. З урахуванням уточнення позовних вимог просила ухвалити рішення, яким стягувати з ОСОБА_1 на її утримання аліменти в розмірі 1/5 частини від його доходу щомісячно.
 
Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 31 січня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.
 
Постановою Львівського апеляційного суду від 28 червня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 31 січня 2022 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про часткове задоволення позову. Вирішено стягувати з ОСОБА_1 аліменти на утримання колишньої непрацездатної дружини ОСОБА_2 у розмірі 1/7 частини всіх видів його заробітку щомісяця, починаючи з 12 жовтня 2021 року, до поновлення її працездатності або реєстрації повторного шлюбу. Стягнуто з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у розмірі 908,00 грн за подання позову та 1 36200 грн за подання апеляційної скарги, а разом 2 270,00 грн.
 
У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Львівського апеляційного суду від 28 червня 2022 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати та направити справу для продовження розгляду до апеляційного суду.
 
Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з таких підстав.
 
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального права України (далі - ЦПК України), не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Згідно з пунктом 3 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).
 
Предметом позову у цій справі є стягнення аліментів на утримання дружини, а тому зазначена справа є малозначною в силу вимог закону, яким, за загальним правилом, виключається можливість перегляду ухвалених у ній судових рішень судом касаційної інстанції.
 
Посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга не містить. 
 
Посилання заявника на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу касаційного оскарження не заслуговують на увагу, оскільки з указаних підстав підлягають оскарженню рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанова суду апеляційної інстанції крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті, зокрема у малозначних справах. Тобто такі доводи є виконанням вимог процесуального закону щодо змісту будь-якої касаційної скарги, а тому самі по собі не вказують на фундаментальність порушених у скарзі питань для формування єдиної правозастосовчої практики, та не свідчить про наявність інших випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судові рішення у малозначних справах підлягають касаційному оскарженню.
 
Верховний Суд зауважує, що обґрунтування касаційної скарги підставами, передбаченими частиною другою статті 389 ЦПК України, не звільняє заявника від обов`язку, у відповідності до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, обґрунтувати підстави перегляду в касаційному порядку судових рішень у малозначних справах.
 
Верховний Суд урахував, що застосування критерію малозначності справи у цій справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не продемонстрував наявності виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. Наведене повністю узгоджується з правовою позицією, сформованою Європейським судом з прав людини у справі «Azyukovska v. Ukraine» (рішення від 09 жовтня 2018 року «Азюковська проти України»).
 
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
З урахуванням наведеного, оскільки заявником подано касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не наведені, то відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у справі.
 
Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 28 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:	І. Ю. Гулейков       С. О. Погрібний       О. В. Ступак