УХВАЛА

07 листопада 2022 року 
м. Київ
cправа №  917/1831/14 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Васьковський О.В. - головуючий, Білоус В.В., Погребняк В.Я.  
розглянувши матеріали касаційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області
на постанову  Східного апеляційного господарського суду від 03.10.2022
та ухвалу Господарського суду Полтавської області від 21.06.2022 (в частині задоволення клопотання ліквідатора арбітражного керуючого Перепелиці В.В. та стягнення Головного   управління   Пенсійного   фонду України   в Полтавській області на користь Перепелиці В.В.    грошову винагороду за виконання ним повноважень ліквідатора) 
у справі № 917/1831/14
за заявою   Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області
до   Публічного акціонерного товариства «БМУ-2» «Полтаванафтогазбуд»,
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Господарського суду Полтавсткої області від 21.06.2022 у справі №917/1831/14 було задоволено клопотання ліквідатора - арбітражного керуючого Перепелиці Василя Володимировича та:
- затверджено Звіт арбітражного керуючого Перепелиці Василя Володимировича про здійснення та відшкодування витрат арбітражного керуючого під час проведення ліквідаційної процедури Публічного акціонерного товариства «БМУ-2» «Полтаванафтогазбуд» в період з 26.09.2017р. до 05.11.2021р. у розмірі 99454,52грн.;
- затверджено Звіт арбітражного керуючого Перепелиці Василя Володимировича про нараховану та виплачену основну грошову нагороду за період здійснення повноважень ліквідатора Публічного акціонерного товариства «БМУ-2» «Полтаванафтогазбуд» в період з 26.09.2017р. до 05.11.2021р. в розмірі 379865,04грн.;
- стягнуто з Державної податкової служби України, м. Київ на користь Перепелиці Василя Володимировича грошову винагороду за виконання ним повноважень ліквідатора Публічного акціонерного товариства «БМУ-2» «Полтаванафтогазбуд» у розмірі 190177,28грн.;
- стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь Перепелиці Василя Володимировича грошову винагороду за виконання ним повноважень ліквідатора Публічного акціонерного товариства «БМУ-2» «Полтаванафтогазбуд» у розмірі 102230,93грн.;
- стягнуто з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області на користь Перепелиці Василя Володимировича грошову винагороду за виконання ним повноважень ліквідатора Публічного акціонерного товариства «БМУ-2» «Полтаванафтогазбуд» у розмірі 86917,78грн.;
- стягнуто із Східного територіального управління Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку на користь Перепелиці Василя Володимировича грошову винагороду за виконання ним повноважень ліквідатора Публічного акціонерного товариства «БМУ-2» «Полтаванафтогазбуд» у розмірі 539,05грн.;
Також означеною ухвалою суду затверджено Звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс Публічного акціонерного товариства «БМУ-2» «Полтаванафтогазбуд», ліквідовано Публічне акціонерне товариство «БМУ-2» «Полтаванафтогазбуд», м. Полтава, зобов`язано суб`єкта державної реєстрації внести запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про припинення юридичної особи-банкрута та закрито провадження у справі.
Постановою Східного апеляційного господарського суду від 03.10.2022 ухвалу Господарського суду Полтавської області від 21.06.2022 у справі №917/1831/14   залишено без змін.
19.10.2022 Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Східного апеляційного господарського суду від 03.10.2022 та ухвалу Господарського суду Полтавської області від 21.06.2022  у справі №917/1831/14 в порядку статей 286-288 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). 
Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №917/1831/14 визначено колегію суддів у наступному складі: головуючий суддя - Васьковський О. В., судді: Білоус В. В., Погребняк В. Я., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 25.10.2022.
Відповідно до частини другої статті 6 та частини другої статті 19 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України та зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Право на суд, одним із аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення (рішення Європейського Суду з прав людини від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України").
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 287 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на ухвали і постанови суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку та постанови суду апеляційної інстанції у справах про банкрутство (неплатоспроможність) у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".
При вирішенні питання про відкриття чи відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою, залишення касаційної скарги без руху чи її повернення скаржнику, Верховний Суд керується нормами процесуального закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи в силу положень частини третьої статті 3 ГПК України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017.
Відповідно до частини шостої статті 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".
Частиною другою Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства №2597-VIII від 18.10.2018, який вступив в дію 21.10.2019, визнано такими, що втратили чинність:    Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"    від 14.05.1992 N 2343-XII      з наступними змінами;    Постанову Верховної Ради України "Про введення в дію Закону України "Про банкрутство" від 14.05.1992 N 2344-XII.
В пункті 4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу передбачено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу України з процедур банкрутства, ухвали господарського суду, постановлені у справі про банкрутство за результатами розгляду господарським судом заяв, клопотань та скарг, а також постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури можуть бути оскаржені в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. 
В частині третій статті 9 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено особливості оскарження судових рішень у процедурі банкрутства. Так, у касаційному порядку не підлягають оскарженню постанови апеляційного господарського суду, прийняті за результатами перегляду судових рішень, крім: ухвали про відкриття провадження у справі про банкрутство, ухвали за результатами розгляду грошових вимог кредиторів, ухвали про закриття провадження у справі про банкрутство, а також постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури. 
Наведений в частині третій статті 9 Кодексу України з процедур банкрутства, перелік судових рішень, що підлягають касаційному оскарженню, є вичерпним, і тому подання касаційних скарг на інші судові рішення (тобто відсутні у вказаному переліку) виключає можливість здійснення касаційного провадження за такими скаргами.
Зазначене відповідає загальновизнаному положенню про дію процесуальних норм у часі, згідно з яким незалежно від часу відкриття провадження у справі, при здійсненні процесуальних дій застосовується той процесуальний закон, який діє на момент здійснення таких дій (частина третя статті 3 Господарського процесуального кодексу України).
Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
При цьому, як визначено у рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" та від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України", право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг на рішення.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.10.1996 "Справа "Леваж Престасьон Сервіс проти Франції" (Levages Prestations Services v. France, заява №     21920/93, пункт 48) вказано, що зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, роль якого обмежено перевіркою правильності застосування норм закону, процесуальні процедури у такому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється після його розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.
Як вбачається з матеріалів справи, постанова Східного апеляційного господарського суду від 03.10.2022, якою була переглянута ухвала Господарського суду Полтавської області від 21.06.2022 у справі №917/1831/14 в частині задоволення клопотання ліквідатора арбітражного керуючого Перепелиці В.В. та стягнення Головного   управління   Пенсійного   фонду України   в Полтавській області на користь Перепелиці В.В.   грошову винагороду за виконання ним повноважень ліквідатора, можливість оскарження якої, у касаційному порядку не передбачено частиною третьою статті 9 Кодексу України з процедур банкрутства
Такого ж висновку щодо застосування частини третьої статті 9 Кодексу України з процедур банкрутства дійшов Верховний Суд, зокрема в ухвалах від 24.01.2020 у справі № 917/966/15, від 18.11.2019 у справі № 910/26972/14, від 09.12.2019 у справі № 911/397/16, від 12.12.2019 у справі № 909/722/14, від 10.02.2022 у справі № 912/1324/16.
Вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до процесу правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення "розгляду заради розгляду".
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З урахуванням викладеного, касаційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на постанову Східного апеляційного господарського суду від 03.10.2022 та ухвалу Господарського суду Полтавської області від 21.06.2022  (в частині задоволення клопотання ліквідатора арбітражного керуючого Перепелиці В.В. та стягнення Головного   управління   Пенсійного   фонду України   в Полтавській області на користь Перепелиці В.В.    грошову винагороду за виконання ним повноважень ліквідатора) у справі №917/1831/14 не підлягає розгляду в порядку касаційного провадження, тому в її прийнятті слід відмовити з підстав, визначених пунктом 1 частини першої статті 293 ГПК України та частини третьої статті 9 Кодексу України з процедур банкрутства. 
Керуючись частиною третьою статті 9 Кодексу України з процедур банкрутства, статтями 234, 235, 287, пунктом 1 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд, -           
У Х В А Л И В:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на постанову Східного апеляційного господарського суду від 03.10.2022 та ухвалу Господарського суду Полтавської області від 21.06.2022  (в частині задоволення клопотання ліквідатора арбітражного керуючого Перепелиці В.В. та стягнення Головного   управління   Пенсійного   фонду України   в Полтавській області на користь Перепелиці В.В.    грошову винагороду за виконання ним повноважень ліквідатора) у справі №917/1831/14.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                            О.В. Васьковський
Судді                                                                                                         В.В. Білоус 
                                                                                                               В.Я. Погребняк