ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/8960/21  Номер провадження 22-ц/814/2242/22	Головуючий у 1-й інстанції Бугрій В. М.  Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2022 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді: Абрамова П.С.,
Суддів: Одринської Т.В., Панченка О.О.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу апеляційною скаргою відповідача,  ОСОБА_1 , на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 12 травня 2022 року, 
за позовом Полтавського обласного комунального підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання
УСТАНОВИВ:
короткого змісту позовних вимог і рішення суду першої інстанції;
У вересні 2021 року позивач, Полтавське обласне комунально виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго» (далі по тексту – ПОКВПТ «Полтаватеплоенерго») в особі уповноваженого представника звернувся до суду із вказаним позовом про стягнення з відповідача заборгованості за надання послуг теплопостачання за період з 01.07.2014 по 01.07.2021 в сумі 39 638,64 грн, які надавались за адресою об`єкта теплопостачання: АДРЕСА_1 , а також у порядку ст. 625 ЦПК України індекс інфляції в сумі 6 549,50 грн та 3 % річних – 2 646,83 грн за порушення виконання грошового зобов`язання, а всього – 48 834,97 грн.
Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 12.05.2022 позовну заяву ПОКВПТ «Полтаватеплоенерго» в частині позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 у порядку ст. 625 ЦПК України індекс інфляції в сумі 6 549,50 грн та 3 % річних – 2 646,83 грн за порушення виконання грошового зобов`язання – залишено без розгляду на підставі заяви позивача у порядку п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.
З урахуванням цього позивач прохав стягнути з відповідача заборгованість за надання послуг теплопостачання за період з 01.07.2014 по 01.07.2021 в сумі 39 638,64 грн.
Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 12 травня 2022 року позов ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» до  ОСОБА_1 задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» заборгованість за надання послуг теплопостачання, що утворилась за період з 01.07.2014 по 01.07.2021 в розмірі 39 638,64 грн;
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» 2 270,00 грн судового збору.
короткого змісту вимог апеляційної скарги;
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила рішення місцевого суду скасувати та продовжити розгляд справи.
узагальнених доводів особи, яка подала апеляційну скаргу;
З рішенням суду не погоджується, вважає, що воно суперечить установленим обставинам і доказам по справі. 
Вказувала, що сплачувала комунальні послуги завжди своєчасно та у повному обсязі, однак склались так життєві обставини, що певний час вона не сплачувала комунальні послуги тому, що мешкала в іншому місті, доглядала ветерана Другої світової війна, інваліда 1 групи, ветерана праці, та має документальне підтвердження, докази, свідчення багатьох свідків. Зважаючи на таку життєву ситуацію, на підставі викладеного прохала рішення скасувати.
узагальнених доводів та заперечень інших учасників справи;
06.10.2022, в межах строку встановленого судом, до Полтавського апеляційного суду від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого представник прохав апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.
Зазначав, що відповідач у передбаченому ч. 6 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» не зверталась до ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» із відповідною заявою у зв`язку із тимчасовим не проживанням за адресою надання послуг їй з теплопостачання. За наявності між сторонами чинного та не припиненого договору, виконання зобов`язання має зміцнюватись з дотриманням законодавства.

встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин; доводів, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції; мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу;
Місцевим судом установлено, що відповідач ОСОБА_1 , яка є споживачем послуг Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго», не оплатила в повному обсязі надані послуги у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, у зв`язку з чим, за період з 01.07.2014 по 01.07.2021 утворилась заборгованість в сумі 39 638,64 грн. Розмір заборгованості підтверджується доданими до позову розрахунками.
Встановивши викладене, місцевий суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки доведеним є факт ухилення відповідача від виконання грошового зобов`язання.
В зв`язку із задоволенням позову стягнуто з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати зі сплати судового збору за подання позову в розмірі 2 270 грн.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що індивідуальний споживач – це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Згідно з ч. 1 ст. 9 Законом України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах (ч. 1 ст. 12 вказаного Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Частиною 1 ст. 625 ЦПК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Як вбачається з матеріалів справи 16.05.2006 між Обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства «Полтаватеплоенерго» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання послуг теплопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , загальною опалювальною площею 35,7 кв.м. Згідно з пунктом 9.1 зазначено, що договір діє з 16.05.2006 до 16.05.2008, та якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодна із сторін не висловила наміру змінити, доповнити або розірвати Договір, він продовжується на наступний рік. Договір вважається розірваним достроково у разі зміни споживача або переходу права власності на квартиру до іншої особи, якій надаються послуги з централізованого теплопостачання.
Таким чином, відповідач ОСОБА_1 є споживачем послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, що надається в квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
Правовідносини між сторонами врегульовані письмовим договором, який є чинним на час розгляду справи судом, строк його дії пролонгований за відсутності висловлення наміру жодної із сторін про його розірвання.
Згідно з п. 1.1 вказаного Договору виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, а споживач - своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строк та на умовах, що передбачені договором.
Згідно з п. 4.1 Договору розрахунковим періодом є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунком періодом (місяцем). 
З урахуванням наведених вище норм матеріального права, відповідач, як власник майна, на підставі укладеного між сторонами договору, зобов`язана оплачувати вартість отриманих за об`єктом постачання послуг з централізованого теплопостачання.
Відповідач ОСОБА_1 не заперечувала, що тривалий час не здійснювала оплат, проти наявності боргу з оплати послуг з централізованого теплопостачання за адресою АДРЕСА_1 не заперечувала, так само як і не заперечувала проти розміру заборгованості з оплати таких послуг, за розрахунком, наданим позивачем.
Як зазначено в описовій частини рішення суду першої інстанції та як вбачається з матеріалів справи, 12.05.2022 від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», де відповідач позов не визнала, вказувала, що в квартирі де надавались послуги з теплопостачання вона не проживала, отже в послугами ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» ніхто не користувався.
Постановляючи рішення про задоволення позову, місцевий суд не надав відповідь на даний єдиний аргумент відповідача, що обумовило подачу відповідачем апеляційної скарги.
Згідно з вимогами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно з п. 3 ч. 4 ст. 265 ЦПК України у мотивувальній частині рішення зазначаються, серед іншого, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.
Вимога закону щодо належного обґрунтування судового рішення, згідно з усталеною судовою практикою Європейського суду з прав людина, не вимагає від суду детальну відповідь на кожен аргумент сторони. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» (Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58).
Рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вимогам обґрунтованості. Разом із тим, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (ч. 2 ст. 376 ЦПК України).
Та обставина, що ОСОБА_1 тривалий час (понад 10 років) не проживала за адресою реєстрації АДРЕСА_1 , куди надавались послуги теплопостачання, а проживання за іншою адресою (у АДРЕСА_2 ) у період з січня 2010 по травень 2021 у зв`язку із здійсненням догляду за 90 річним батьком, ОСОБА_2 , ветераном війни, ветераном праці що підтверджується Актом № 238 від 22.06.2022, доданим відзиву, не звільняє не звільняє ОСОБА_1 від обов`язку своєчасно та у передбаченому договором порядку сплачувати за послуги з теплопостачання за адресою АДРЕСА_1 .
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг.
Отже, вказаним Законом не надано споживачу права на неоплату вартості комунальних послуг, пов`язаних з теплопостачанням.
З огляду на підпункт 1 пункту 29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (що діяв станом на момент спірного періоду; втратили чинність з 01.05.2022) споживач має право на зменшення розміру плати у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання).
З огляду на викладене, ОСОБА_1 , яка стверджує, що не проживала у зазначеній квартирі, а тому і не споживала комунальні послуги, повинна була надати постачальнику комунальної послугу (позивачу) належним чином підтверджену заяву про не проживання у квартирі разом із підтверджуючими документами.
Доказів такого звернення до позивача відповідачем, ОСОБА_1 , не надано.
Отже, законні підстави для припинення нарахування оплати чи зменшення розміру плати за надану послугу у спірний період у зв`язку із тривалим не проживанням відповідача за об`єктом надання послуг з централізованого теплопостачання, - відсутні. 
Таким чином, судом першої інстанції правомірно стягнуто з відповідача на користь позивача суму заборгованості за надані послуги теплопостачання за адресою реєстрації АДРЕСА_1 за період з 01.07.2014 по 01.07.2021 у розмірі 39 638,64 грн.
Враховуючи те, що порушення судом першої інстанції норм процесуального права щодо неналежного обґрунтування рішення суду не призвело до неправильного вирішення справи по суті, підстави для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції відсутні.
висновків за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;
Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, підстави для відшкодування судових витрат, понесених скаржником у зв`язку зі сплатою судового за подачу апеляційної скарги, відсутні.
Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 12 травня 2022 року - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.
Повний текст постанови складено 17 листопада 2022 року.

Головуючий суддя                                                          П.С. Абрамов

Судді                 Т.В. Одринська

О.О. Панченко