Ухвала
Іменем України 
 
19 вересня 2022 року
м. Київ
справа № 502/2168/21
провадження № 61-8537ск22 
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:  Воробйової І. А. (суддя-доповідач),                Лідовця Р. А., Черняк Ю. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кочуров Андрій Олександрович, на  ухвалу Кілійського районного суду Одеської області від 28 грудня                   2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 19 серпня                     2022 року за заявою про забезпечення позову у справі за позовом керівника Ізмаїльської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Одеської обласної державної адміністрації до Ізмаїльської районної державної адміністрації, ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Державне підприємство «Ізмаїльське лісове господарство», Дунайський біосферний заповідник Національної академії наук України про визнання незаконним розпорядження райдержадміністрації, скасування рішення державного реєстратора, припинення права власності на земельну ділянку, скасування реєстрації земельної ділянки,
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2021 року  керівник Ізмаїльської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Одеської обласної державної адміністрації звернувся до суду з позовом до Ізмаїльської районної державної адміністрації, ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: ДП «Ізмаїльське лісове господарство», Дунайський біосферний заповідник Національної академії наук України про визнання незаконним розпорядження райдержадміністрації, скасування рішення державного реєстратора, припинення права власності на земельну ділянку, скасування реєстрації земельної ділянки.       
Крім того, керівник Ізмаїльської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Одеської обласної державної адміністрації подав заяву про забезпечення позову у цивільній справі № 502/2168/21, в якій просив вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_1 , а також іншим фізичним та юридичним особам проведення будь-яких будівельних робіт на земельній ділянці площею 0,1 га для індивідуального дачного будівництва з кадастровим номером 5122383000:01:002:0017;
заборони ОСОБА_1 , а також іншим фізичним та юридичним особам здійснювати будь-які дії щодо поділу, об`єднання земельної ділянки площею 0,1 га для індивідуального дачного будівництва з кадастровим номером 5122383000:01:002:0017;
накладення арешту на земельну ділянку площею 0,1 га для індивідуального дачного будівництва з кадастровим номером 5122383000:01:002:0017 (РНОНМ 2183897651223, номер запису про право власності 40200115);
заборони органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, проводити будь-які реєстраційні дії щодо об`єкта нерухомого майна - земельної ділянки площею 0,1 га для індивідуального дачного будівництва з кадастровим номером 5122383000:01:002:0017 (РНОНМ 2183897651223, номер запису про право власності 40200115).
Заява обґрунтована тим, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення. 
Ухвалою Кілійського районного суду Одеської області від 28 грудня                   2021 року, залишеною без змін постановою Одеського апеляційного суду від 19 серпня 2022 року заяву керівника Ізмаїльської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Одеської обласної державної адміністрації задоволено частково.
В порядку забезпечення позову по справі № 502/2168/21 за позовом керівника Ізмаїльської окружної прокуратури в інтересах держави в особі: Одеської обласної державної адміністрації до Ізмаїльської районної державної адміністрації, ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача:                                ДП «Ізмаїльське лісове господарство», Дунайський біосферний заповідник Національної академії наук України про визнання незаконним розпорядження райдержадміністрації, скасування рішення державного реєстратора, припинення права власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації земельної ділянки - накладено арешт на належну ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,1 га для індивідуального дачного будівництва з кадастровим номером 5122383000:01:002:0017.
В іншій частині заяви відмовлено.
У серпні 2022 року до Верховного Суду через систему «Електронний суд»  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кочуров А. О., подав касаційну скаргу, в якій заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні заяви відмовити.
Касаційна скарга мотивована тим, що судом першої та апеляційної інстанції було невірно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Перевіривши доводи касаційної скарги та дослідивши зміст судових рішень, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження  у справі слід відмовити з таких підстав.
Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.
Відповідно до вимог частини третьої статті 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.
Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.
Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.
Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає                 в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає                 в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.
При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.
Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, 
з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.
Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом 
в залежності до конкретного випадку.
При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.
Судами встановлено, що предметом спору є вимоги про визнання незаконним розпорядження райдержадміністрації, скасування рішення державного реєстратора, припинення права власності на земельну ділянку, скасування реєстрації земельної ділянки.
Враховуючи характер спору і зміст позовних вимог, суд першої інстанції,
з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку, що між сторонами існує спір з приводу правомірності набуття відповідачем ОСОБА_1 , права власності на відповідну земельну ділянку на підставі оспорюваного прокурором розпорядження місцевої державної адміністрації, у зв`язку з чим, враховуючи предмет позову, а також реальну можливість відповідача здійснити протягом розгляду справи дії щодо відчуження спірної земельної ділянки, з метою недопущення ускладнення подальшого виконання рішення суду в разі задоволення позову, є підстави для вжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на належну ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,1 га для індивідуального дачного будівництва з кадастровим номером 5122383000:01:002:0017.
Застосований судами захід забезпечення позову є достатнім, необхідним і співмірним заходом забезпечення позову, виходячи із характеру заявлених позивачем вимог.
Вжиті судом першої інстанції заходи забезпечення позову спрямовані на попередження недобросовісної поведінки власника майна під час розгляду судового спору, недопущення з його боку дій, які можуть ускладнити у майбутньому виконання ймовірного судового рішення. При цьому вжиті судом першої інстанції заходи забезпечення позову не позбавляють ОСОБА_1 права користуватись належним йому нерухомим майном.
Ураховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження у користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів відповідача та збереження нерухомого майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження такого нерухомого майна без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним.
Відповідно до вимог абзацу 6 частини другої статті 389 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 
3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають.
Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень убачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судами норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень та зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції. Верховний Суд є судом права і його повноваження визначені статтями  400, 409 ЦПК України.
Керуючись частиною четвертою, п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кочуров Андрій Олександрович, на  ухвалу Кілійського районного суду Одеської області                від 28 грудня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду                       від 19 серпня 2022 року за заявою про забезпечення позову у справі за позовом керівника Ізмаїльської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Одеської обласної державної адміністрації до Ізмаїльської районної державної адміністрації, ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Державне підприємство «Ізмаїльське лісове господарство», Дунайський біосферний заповідник Національної академії наук України про визнання незаконним розпорядження райдержадміністрації, скасування рішення державного реєстратора, припинення права власності на земельну ділянку, скасування реєстрації земельної ділянки відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді                                                                                                           І. А. Воробйова
                                                                                                               
                                                                                                                        Р. А. Лідовець 
                                                                                                                
                                                                                                                        Ю. В. Черняк