ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

19 жовтня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 160/4242/22	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 

головуючого - судді  Панченко О.М. (доповідач),
суддів:                         Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,     
  
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Дніпропетровській області
на рішення  Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 травня 2022 року (м. Дніпро, суддя Сліпець Н.Є.) у справі № 160/4242/22
за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю «РЄАЛТРЕЙД»
до  Головного управління ДПС у Дніпропетровській області
про  визнання протиправним та скасування наказу,-

встановив:

У лютому 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «РЄАЛТРЕЙД» (далі позивач) звернулось до суду із позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі відповідач або скаржник), в якому просило визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №627-п від 04.02.2022 року «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «РЄАЛТРЕЙД» (код ЄДРПОУ 39368847). 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 травня 2022 року адміністративний позов задоволено.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідачем не доведено правомірність спірного наказу.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. 
Вимоги апеляційної скарги відповідача мотивовано, зокрема тим, що відповідач мав право на проведення перевірки, оскільки завчасно 04.02.2022 надіслав до початку перевірки платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення копії наказу про проведення документальної планової виїзної перевірки та письмового повідомлення із зазначенням дати початку проведення перевірки із 21.02.2022. Скаржник вважає, що мав право на проведення перевірки, оскільки спірний наказ винесено на підставі п.77.4 ст. 74 ПК України.
З огляду на це, скаржник просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволені адміністративного позову відмовити повністю.
Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу відповідача не скористався, відзив на апеляційну скаргу позивача до суду не подав.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів  ст. 311 КАС України.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, апеляційний суд зазначає наступне.
Судом першої інстанції встановлено та сторонами не заперечується, що Товариство з обмеженою відповідальністю «РЄАЛТРЕЙД» зареєстровано 13.05.2021 року як юридична особа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що підтверджується випискою з останнього.
04.02.2022 року Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області на підставі вимог п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п. 77.1, п. 77.4 ст. 77 Податкового кодексу України, зі змінами та доповненнями, у зв`язку з включенням до плану-графіка проведення документальних планових перевірок суб`єктів господарювання на 2022 рік, прийнято наказ №627-п «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «РЄАЛТРЕЙД», відповідно до якого, вирішено провести документальну планову виїзну перевірку з 21.02.2022 року тривалістю 10 робочих днів за період діяльності з 01.01.2017 року по 30.09.2021 року з метою здійснення контролю за додержанням вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи ДПС, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків, зборів та інших платежів, установлених законодавством, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 28.08.2014 року по 30.09.2021 року.
Також, 04.02.2022 року Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області складено повідомлення №371 про проведення документальної планової виїзної перевірки, яке разом з копією наказу від 04.02.2022 року №627-п «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «РЄАЛТРЕЙД», 04.02.2022 року було направлено контролюючим органом на адресу товариства та отримано представником останнього 22.02.2022 року, що підтверджується відомостями з трекінгу відправлень АТ «Укрпошта».
21.02.2022 року посадовими особами контролюючого органу здійснено вихід за податковою адресою підприємства, а саме: м. Дніпро, вул. Олександра Поля, буд. 101, кімн. 414, проте двері були зачинені, у зв`язку з чим складено акт від 21.02.2022 року №343-04-36-07-03/39368847 «Про неможливість проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «РЄАЛТРЕЙД»».
Вважаючи спірний наказ протиправним, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що на момент початку проведення перевірки відповідач не мав підтвердження вручення платнику податків рекомендованого листа, яким направлялися повідомлення та наказ, у зв`язку з чим, посадові особи відповідача не мали права розпочати проведення документальної планової виїзної перевірки платника. Крім того, суд першої інстанції зазначив, що пункт 4 розділу II Прикінцеві положення Закону України від 17 вересня 2020 р. № 909-IX, на час виникнення спірних правовідносин, не був визнаний неконституційним, а Постанова КМУ №89 від 03.02.2021 року не визнана нечинною у вставленому законом порядку, однак вказані нормативно-правові акти не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки зміни Податкового кодексу України вносяться виключно законом, ухваленим уповноваженим на те органом Верховною Радою України, яка є єдиним органом законодавчої влади в Україні (ст. 75 Конституції України), а тому у спірних правовідносинах, в силу приписів ст. 8 Основного Закону, не можуть бути застосовані прийняті Кабінетом Міністрів України, який у своїй діяльності зобов`язаний керуватись Конституцією (ч. 3 ст. 113 Основного закону), будь-які постанови і розпорядження, що спрямовані на зміну правовідносин, чітко визначених Податковим кодексом України.
Суд апеляційної інстанції погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 20 Податкового кодексу України (далі ПК України, в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) визначено право контролюючих органів проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків.
Відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Приписами статті 77 ПК України врегульовано порядок проведення документальних планових перевірок.
Відповідно до пункту 77.1 статті 77 ПК України документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.
Відповідно до пункту 77.4 статті 77 ПК України про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.
Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому (його представнику) не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки надіслано (вручено) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.
Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» внесені зміни до Податкового кодексу України, зокрема у підрозділ 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України.
Так, абз. 1 п. 52-2 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України передбачено встановлення мораторію на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (СОVID-19).
Таким чином, під дію мораторію, передбаченою вищевказаною нормою ПК України, підпадають документальні планові перевірки.
Дію карантину введено постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2".
Пунктом 1 постанови постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 від 09 грудня 2020 р. № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» визначено установити з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 р. до 28 лютого 2021 р. на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 “Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2” (Офіційний вісник України, 2020 р., № 23, ст. 896, № 30, ст. 1061), від 20 травня 2020 р. № 392 “Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2” (Офіційний вісник України, 2020 р., № 43, ст. 1394, № 52, ст. 1626) та від 22 липня 2020 р. № 641 “Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2” (Офіційний вісник України, 2020 р., № 63, ст. 2029).
Постановою Кабінету Міністрів України від 15.12.2021 № 1336 "Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 р. № 338 і постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236"  у постанові Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236  у пункті 1 цифри і слова “31 грудня 2021 р.” замінено цифрами і словами “31 березня 2022 р..
Тобто, дію карантину продовжено по 31.03.2022 року (період в який було прийнято оскаржуваний наказ).
Відповідно до п.2.1 ПК України зміна положень цього Кодексу може здійснюватися виключно шляхом внесення змін до цього Кодексу.
Відповідно до п.5.2. ПК України у разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу.
З цих підстав, колегія суддів дійшла висновку, що пункт 52-2 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПК України є нормою вищої юридичної сили ніж Постанова Кабінету Міністрів України №89 від 03.02.2021 року і суперечить останній, у зв`язку з чим, відповідно до п.5.2 ПК України, саме норми ПК України підлягають застосуванню у спірних правовідносинах.
Аналогічний висновок вказано Верховним Судом у постановах від 22.02.2022 у справі № 420/12859/21, від 15.04.2022 у справі № 160/5267/21, від 06.07.2022 у справі № 360/1182/21.
З огляду на викладене, суд першої інстанції доцільно зазначив, що за наявності чинної норми пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПК України, прийняття спірного наказу №627-п від 04.02.2022 року «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «РЄАЛТРЕЙД» (код ЄДРПОУ 39368847) у період дії карантину суперечить вимогам податкового законодавства, а отже спірний наказ є протиправним. Водночас, апеляційний суд відхиляє доводи скаржника, що останній мав право на проведення перевірки.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем не доведено правомірність спірного наказу, у зв`язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Натомість, доводи апеляційної скарги цей висновок не спростовують.
Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява N 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява N 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява N 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Отже, інші доводи апеляційної скарги не потребують правового аналізу, оскільки не мають вирішального значення.
Згідно ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З цих підстав, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись статтями  316,  321,  322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 травня 2022 року у справі № 160/4242/22 – залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
Головуючий - суддя                                                                      О.М. Панченко 

                               суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко