ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

11 жовтня 2022 року 	м.Суми	

Справа №592/12729/21 
Номер провадження 22-ц/816/960/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Кононенко О. Ю. ,  Собини О. І. 

сторони: 
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 09 серпня 2022 року в складі судді Косолап М.М., ухваленого у м. Суми, повний текст якого складено 15 серпня 2022 року, -

                                                                  в с т а н о в и в :

06 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про стягнення 2600 грн франшизи.
Позовні вимоги мотивовано тим, що 03 травня 2021 року з вини відповідача сталась дорожньо-транспортна, внаслідок якої був пошкоджений автомобіль заявниці Daewoo Nexia, державний номер НОМЕР_1 . 28 травня 2021 року судом визнано ОСОБА_2 винним у вказаній пригоді. Цивільно-правова відповідальності відповідача застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі – ПрАТ СК «ПЗУ Україна»), яка 26 серпня 2021 року заявниці відшкодувала 231,57 грн. Відповідно до страхового Полісу розмір франшизи становить 2600 грн. Оскільки страховик повністю виконав свої зобов`язання за Полісом, невідшкодованою залишається сума франшизи у розмірі 2600 грн, яку просить стягнути з відповідача.
Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 09 серпня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму франшизи у розмірі 2600 грн, а також 908 грн судового збору та 3000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на незаконність і необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивачкою не доведено спричинення матеріальної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, оскільки автомобіль позивачки неодноразово пошкоджувався раніше. Технічний огляд автомобіля був проведений через понад місяць після пригоди та без участі відповідача. Крім того, не підтверджені повноваження оцінювача, який також не є судовим експертом. Зауважує, що адміністративне провадження судом було закрите, а відповідача звільнено від відповідальності через те, що автомобіль позивачки вже на момент пригоди мав пошкодження, а тому установити факт отримання пошкоджень з вини заявника не вбачається за можливе. 
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 – адвокат Кузнєцов А.С. просить залишити скаргу без задоволення, рішення суду – без змін. При цьому погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає, що доводи апеляційної скарги вже були предметом розгляду суду першої інстанції, який надав їм належну оцінку та обґрунтовано спростував. Доводи апеляційної скарги належними доказами не підтверджується. Закон не вимагає повідомлення винуватця дорожньо-транспортної пригоди про огляд експертом пошкодженого автомобіля, як і не вимагає щоб огляд пошкодженого автомобіля здійснював атестований судовий експерт.
На підставі ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 є власницею транспортного засобу Daewoo Nexia, державний номер НОМЕР_1 (а.с. 7).
03 травня 2021 о 12 год. 40 хв. в м. Суми сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Opel Omega 2, державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля Daewoo Nexia, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 .
Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 28 травня 2021 року у справі № 591/3098/21, яка набрала законної сили, закрито провадження у справі відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП у зв`язку з малозначністю вчиненого правопорушення, звільнено його від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням; закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП України.
У вказаній постанові зазначено, що відповідно до протоколів про адміністративні правопорушення 03 травня 2021 року о 12 год. 40 хв. в м. Суми водій ОСОБА_2 рухаючись на автомобілі Opel Omega 2, державний номер НОМЕР_2 , з вулиці Героїв Крут в бік вул. Івана Харитоненка в районі мосту не врахував дорожню обстановку, був неуважний, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з автомобілем Daewoo Nexia, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , внаслідок чого транспорті засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Суд дійшов висновку, що виникнення дорожньо-транспортної пригоди є прямим наслідком допущення порушень п.п. 2.3б, 13.1 ПДР України ОСОБА_2 , який не дотримався безпечного інтервалу, не був уважним та скоїв зіткнення з автомобілем Daewoo Nexia.
В частині закриття провадження у справі за малозначністю суд мотивував постанову визнанням викладених ним обставин такими, що свідчать про малозначність вчиненого правопорушення, а саме, як вбачається з фотознімків, які були надані в судовому засіданні, пошкодження транспортних засобів є незначними, крім того пошкодження бамперу на автомобілі Daewoo Nexia завдані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди менші ніж пошкодження, які вже були у даного транспортного засобу.
Місцевим судом також досліджено відеозаписи, надані відповідачем та Управлінням патрульної поліції в Сумській області на яких зафіксовано відео з реєстратора автомобіля під керуванням ОСОБА_3 щодо обставин пригоди, складання протоколів в справі про адміністративне правопорушення за участі учасників пригоди ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с. 57, 84).
Станом на 03 травня 2021 року цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ПрАТ СК «ПЗУ Україна». Згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР.202036642 страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить 260000 грн, за шкоду заподіяну майну 130000 грн, а розмір франшизи становить 2600 грн (а.с. 8,163).
Судом також встановлено, що 04 червня 2021 року ОСОБА_1 склала повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та заяву про страхове відшкодування страхувальнику ПрАТ СК «ПЗУ Україна» (а.с. 141-142).
09 червня 2021 року оцінювачем ОСОБА_4 за участі ОСОБА_5 було проведено огляд транспортного засобу позивачки ОСОБА_1 , зафіксовано пошкодження: обшивка бамперу пер. (з пошк. ЛФП з правої сторони); показник повороту правий (пошк. скло, тріщина відсутні фрагменти), блок-фара права (пошкоджено корпус з права з низу, відсутні фрагменти, тріщина в районі кріплення правого верх.); дата пригоди – 03 травня 2021 року. Складено Протокол технічного огляду колісного транспортного засобу (а.с. 11, 146-147).
Крім того, експертом у протоколі окремо зазначено пошкодження, що не відносяться до досліджуваної пригоди, а саме: (обшивка бамперу задн. (пошк. ЛФП з права та з ліва), обшивка бамперу переднього (пошк. ЛФП з ліва, деформація зліва з переду), тобто відмежовано пошкодження отримані транспортним засобом, які не відносяться до пригоди, яка сталась 03 травня 2021 року.
Згідно зі страховим актом № 4820/1 та ремонтної калькуляції розмір страхового відшкодування визначено у сумі 2841,57 грн, розмір франшизи – 2600 грн, а страхове відшкодування до сплати - 241,57 грн (а.с.10, 12-13,138).
16 серпня 2021 року ПрАТ СК «ПЗУ Україна» виплатило ОСОБА_1 241,57 грн. страхового відшкодування (а.с. 9, 14, 15).
Свідок ОСОБА_5 суду показав, що він 03 травня 2021 року керував належним його матері – позивачці ОСОБА_1 автомобілем Daewoo Nexia та рухався від «Епіцентру» до вул. Леваневського у м. Суми. На мосту його підрізав автомобіль Opel Omega під керуванням відповідача, зачепив бампер з правового боку і показник повороту, автомобіль сколихнуло. Все зафіксовано на відеореєстратор. Швидкість була 60-65 км/год. На першому перехресті під час червоного сигналу світлофора він вийшов з автомобіля, підійшов до водія Opel Omega повідомив про пригоду. Водій сказав нічого не було і поїхав. Він зупинився біля диспансеру і викликав поліцію. При складанні протоколів викликався ОСОБА_2 , потім був суд, страхова компанія відшкодувала близько 240 грн. Свідок не заперечував той факт, що раніше потрапляв на цьому автомобілі в дорожньо-транспортні пригоди, міняв показник повороту, рихтували крило, тому видимих пошкоджень до пригоди, яка сталась 03 травня 2021 року автомобіль не мав. Після пригоди за участі ОСОБА_2 автомобіль не ремонтував, він залишився в тому самому вигляді і на даний час.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що саме відповідачем були порушені вимоги Правил дорожнього руху (п.п. 2.3б, 13.1), що було встановлено судом у постанові від 28 травня 2021 року, яка набрала законної сили і відповідачем в апеляційному порядку не оскаржувалась. Суд надав оцінку страховому акту, Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР.202036642, встановив обставину виплату страхового відшкодування позивачці та розмір франшизи та дійшов висновку, що оскільки різниця між виплаченою сумою страхового відшкодування та встановленим розміром збитку викликана законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме франшизою у сумі 2600 грн, тому саме винуватець дорожньо-транспортної пригоди, тобто ОСОБА_2 зобов`язаний сплатити позивачці таку різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.
Згідно з п. 36.6 ст. 36 вказаного Закону страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.
Згідно з п. 77 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про страхування» франшиза – частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування та/або законодавством.
Ураховуючи те, що вина ОСОБА_2 у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є встановленою обставиною у справі про адміністративне правопорушення № 591/3098/21, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача франшизи у розмірі, передбаченому договором страхування цивільно-правової відповідальності.
Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.
Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України).
Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 1 – ч. 3 ст. 89 ЦПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц зазначено, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона; таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.
Здійснюючи правосуддя, ЄСПЛ керується, у тому числі, принципом пропорційності, тобто дотримання «справедливого балансу», враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та надмірний тягар. Конкретному приватному інтересу повинен протиставлятися інший інтерес, який може бути не лише публічним (суспільним, державним), але й іншим приватним інтересом, тобто повинен існувати спір між двома юридично рівними суб`єктами, кожен з яких має свій приватний інтерес, перебуваючи в цивільно-правовому полі.
Позивачкою у даній справі належними письмовими доказами доведено заподіяння її майну шкоди внаслідок спричиненої відповідачем дорожньо-транспортної пригоди, доведено обставину настання страхового випадку, доведено відшкодування страховиком відповідача суми страхового відшкодування. Судом на підставі наданих стороною позивача доказів встановлено обставини дорожньо-транспортної пригоди, а судовим рішенням, яке набрало законної сили, підтверджено обставину скоєння відповідачем дорожньо-транспортної пригоди, тобто підтверджено вину ОСОБА_2 .
Натомість, заявником апеляційної скарги як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді не підтверджено належними письмовими доказами доводи про безпідставність вимог заявленого позову. Зокрема, доводи апеляційної скарги про недоведення позивачем обставин заподіяння шкоди майну позивачки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 03 травня 2021 року жодними доказами не підтверджуються, а навпаки спростовуються письмовими доказами.
Решта доводів апеляційної скарги вже були предметом розгляду суду першої інстанції, який надав їм належну правову оцінку та обґрунтовано їх спростував та зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Суд першої інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин та фактичні обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які б були обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення суду.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення про задоволення позову та стягнення суми франшизи, а також вирішення питання компенсації понесених позивачкою суми судового збору при зверненні до суду та витрат за надану їй адвокатом правничу допомогу. Підстав для зміни чи скасування даного рішення за доводами апеляційної скарги немає.
Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

                                                          п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 09 серпня 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 
Головуючий -  	В. І. Криворотенко	

Судді:                                                                                        О. Ю. Кононенко 

                                                                                                   О. І. Собина