ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/3151/22                                                               Суддя (судді) першої інстанції: Виноградова Д.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  09 листопада 2022 року                                                                  м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                                                              Ганечко О.М.,
суддів                                                                                               Сорочка Є.О.,
                                                                                                 Василенка Я.М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 червня 2022 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії, -
     В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправною відмову відповідача щодо застосування під час обчислення пенсії позивачу підвищення розміру пенсії за віком на 22,5 відсотки відповідно до вимог частини 3 статті 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; зобов`язання відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії за віком із урахуванням підвищення розміру пенсії за віком на 22,5 відсотків відповідно до вимог частини 3 статті 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з моменту її призначення.
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 червня 2022 р. позовну заяву повернуто позивачу.
Не погоджуючись з ухвалою про повернення позовної заяви, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, як таку, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, при цьому посилаючись на неповне з`ясування обставин справи та порушення судом першої інстанції норм процесуального права.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.10.2022 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду у письмовому провадженні на 09.11.2022.
Колегія суддів визнала за можливе розглянути дану апеляційну скаргу в порядку письмового провадження, з урахуванням приписів ч. 2 ст. 312 КАС України.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Так, повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позовна заява подана з порушенням вимог частини четвертої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме, до позовної заяви не додано доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а саме: відмови відповідача щодо застосування під час обчислення пенсії позивачу підвищення розміру пенсії за віком на 22,5 відсотки відповідно до вимог частини 3 статті 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Натомість, в матеріалах позовної заяви міститься лист відповідача №11482-12023/Л-02/8-2500/21 від 18.08.2021 у якому роз`яснено позивачу, що з питання припинення виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 29.10.2020 по справі № 620/3391/20 необхідно звернутись із заявою про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню до того суду, який видав виконавчий документ. Судом визначено, що вказані недоліки позивач може усунути у десятиденний строк з моменту отримання ухвали суду, шляхом подання до суду доказів безпосередньої відмови відповідача щодо застосування під час обчислення пенсії позивачу підвищення розміру пенсії за віком на 22,5 відсотки відповідно до вимог частини 3 статті 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в двох примірниках.
Тож, ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 04.05.2022 дану позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу 10-денний строк для усунення недоліків позовної заяви. Вказана ухвала суду була отримана представником позивача 17.06.2022, що підтверджується розпискою суду. Станом на 28.06.2022 вимоги ухвали суду від 04.05.2022 не були виконані позивачем. 
Згідно пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Натомість, апелянт вважає вказані висновки суду першої інстанції помилковими та необґрунтованими, адже суд не врахував, що ухвала суду про залишення позовної заяви без руху була отримана представником позивача 17.06.2022, а 27.06.2022, тобто, у строк, встановлений судом, було подано засобами поштового зв`язку заява про збільшення позовних вимог, з метою усунення недоліків вказаних в ухвалі суду.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на таке.
Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.
Конституція України гарантує право кожного на судовий захист своїх прав та інтересів, що включає також право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Разом з тим, право на доступ до правосуддя в Україні, як і в більшості держав світу, не є абсолютним і обмежене певними процесуальними механізмами. 
Згідно з частиною 2  статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.
Відповідно до норм частини 1  статті 160 КАС України, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.
За приписами п. 4 частини 5  статті 160 КАС України, в позовній заяві зазначаються: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.
Під змістом позовних вимог розуміються запропоновані позивачем способи судового захисту свого права, свободи чи інтересу, які повинні формулюватися максимально чітко і зрозуміло. Обставинами, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, є конкретні юридичні факти з настанням яких суб`єкти публічного права вступають між собою у спірні правовідносини. Позовні вимоги і обставини в їх обґрунтування мають викладатися лаконічно, чітко, зрозуміло, з використанням прийнятої юридичної термінології. Обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, складають підставу позову. Підстава позову перебуває у нерозривному логічному взаємозв`язку із змістом позовних вимог (з предметом позову). Виклад обставин підстав позову необхідний для визначення тотожності позову та визначення предмета доказування в спорі між сторонами.
Так, частиною 1  статті 5 КАС України,  встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;       4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Підставою для залишення позовної заяви без руху, стало те, що до позовної заяви не додано доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а саме: відмови відповідача щодо застосування під час обчислення пенсії позивачу підвищення розміру пенсії за віком на 22,5 відсотки відповідно до вимог частини 3 статті 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Водночас, незгода суду з наведеним у позовній заяві правовим обґрунтуванням щодо спірних правовідносин, не є підставою для визнання позовної заяви з недоліками чи/та неподаною і повернення позивачеві, адже саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для ухвалення рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту. Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, а встановлення належності відповідачів та обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Відсутність порушеного права чи недоведеність позовних вимог, є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог, проте саме під час розгляду спору по суті. 
Судом першої інстанції не було враховано наведеного, та безпідставно залишено позовну заяву без руху. При цьому, колегія суддів не надає правової оцінки поданій позивачем заяві про збільшення обсягу позовних вимог, адже така не була досліджена судом при прийняття рішення про повернення позовної заяви.
Також, колегія суддів наголошує на тому, що матеріали справи містять докази того, що копію ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, отримано представником позивача 17.06.2022 (а.с. 14), тобто, строк на усунення недоліків розпочинався на наступний день - 18.06.2022, та мав закінчитись 27.06.2022, проте матеріали справи містять також заяву про усунення недоліків (заява про збільшення позовних вимог, в якій вказано що вона подана на усунення недоліків позовної заяви, а.с. 17-22), яка була направлена засобами поштового зв`язку 27.06.2022, тобто, в останній день встановленого строку на усунення недоліків позовної заяви, проте, ухвала про повернення позовної заяви постановлена 28.06.2022, тобто, без врахування додаткового строку на пересилання поштової кореспонденції, а тому, передчасно. 
Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового та передчасного висновку, що вимоги ухвали у встановлений судом строк позивачем не виконані, що не давало підстав суду застосувати відповідні наслідки, передбачені ст. 169 КАС України. 
Розглянувши апеляційну скаргу, колегія суддів вбачає порушення норм процесуального права з боку суду першої інстанції при постановленні ухвали про повернення позовної заяви.
Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно п. ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю.
У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване судове рішення передчасно, що призвело до створення перешкоди у реалізації позивачем права на доступ до правосуддя, а тому, на даному етапі, наявні підстави для його скасування та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст. ст. 243, 312, 315, 320, 321, 322, 325 КАС України, суд,

                                            П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 червня 2022 р. - скасувати.

Справу направити до Чернігівського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                            О.М. Ганечко

Судді                                                                                                       Є.О. Сорочко
                                                                                                                 
                                                                                                    Я.М. Василенко