КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

Головуючий у суді першої інстанції Сенька М.Ф.
Єдиний унікальний номер справи № 759/17050/21
Апеляційне провадження №22-ц/824/ 9292/2022
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И
 
29 листопада  2022 року                                                                                        м. Київ                           
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
головуючого судді    - Мережко М.В.,
суддів                        -  Ігнатченко Н.В., Савченка С.І.,
           секретар                    -  Олешко Л.Ю.
Розглянув  у відкритому судовому засіданні в м. Києві  цивільну справу  за  апеляційною  скаргою     ОСОБА_1    на  рішення  Святошинського    районного  суду м. Києва   від  23 лютого  2022 року  у  справі за  позовом  ОСОБА_1   до ОСОБА_2 , Акціонерного товариства «Райффазен Банк Аваль» третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Маматова Вікторія Валеріївна про скасування рішення про державну реєстрацію права власності.
Заслухав доповідь судді апеляційного суду, дослідив матеріали справи, перевірив доводи апеляційної скарги, -
 
в с т а н о в и в :
 
У  липні 2021року  позивач звернувся до суду із вказаним позовом.
Вимоги обґрунтовував тим, що він, у шлюбі із ОСОБА_3 придбали квартиру за адресою : АДРЕСА_1 .
Державний реєстратор - приватний нотаріус КМНО Маматова В.В., 30 червня 2021 року прийняла рішення про державну реєстрацію за ОСОБА_2 права приватної власності на  вказану квартиру .
Підставою для державної реєстрації, як це вбачається з витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, був договір купівлі-продажу від 30 червня 2021 року, що посвідчений приватним нотаріусом КМНО Маматовою В.В. за реєстровим №265, відповідно до якого АТ «Райффейзен Банк Аваль» продав, а  ОСОБА_2 купив квартиру за  адресою :  АДРЕСА_1 .
На думку позивача  оспорюване рішення прийняте за наявності невирішеного спору, предметом якого є право власності на  вказану квартиру , що був заявлений позивачем та його дружиною, а також за наявності обтяжень на квартиру.
У прохальній частині  позову ОСОБА_1 просив -
Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора -приватного  нотаріуса  Київського міського нотаріального округу Маматової В.В. про державну реєстрацію  прав та обтяжень, індексний номер 59026173 від 30 червня 2021 року  17:32:56  про реєстрацію за ОСОБА_2 права  приватної власності на квартиру за адресою : АДРЕСА_1 ;
Вирішити питання  про судові  витрати. 
 Рішенням Святошинського  районного суду м. Києва від 23 лютого  2022 року у задоволенні позову відмовлено. 
 Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, посилаючись на  порушенням норм матеріального і процесуального права. У скарзі  зазначав , що судом неповно з`ясовані обставини  справи, зокрема, що банк  не мав права відчужувати квартиру, оскілки на час укладення договору купівлі-продажу, квартира була  зареєстрована за двома особами - ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Просив рішення скасувати, ухвалити нове  рішення про відмову у позові.
Відповідно до  ст. 44  ЦПК України,  особи , які  беруть участь у справі  зобов`язані  добросовісно  здійснювати свої процесуальні  права і виконувати  процесуальні обов`язки.
   Відповідно до ст.ст 128-131 ЦПК України  сторони були своєчасно   повідомлені про день та час розгляду  справи на  13 жовтня 2022 року, 10 листопада 2022 року, 29 листопада 2022 року     за адресами , які були зазначені в матеріалах справи, Заяв щодо зміни  місця проживання  або місцезнаходження від   апелянта   не надходило.
Представник  відповідача приймав участь у розгляді справи в суді апеляційної інстанції. Відповідно до ст. 372 ЦПК  України  суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.
 Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
  Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
  Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.  Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
    Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
    Відповідно до ст. 13 ЦПК України  суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності
 Відповідно до ст. 12 ЦПК України   цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.  Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:
1) керує ходом судового процесу;
2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;
3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;
4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;
5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
Апеляційна скарга  не   підлягає  задоволенню  з таких підстав.
Як встановлено судом першої інстанції, на підставі договору купівлі-продажу від 01 липня 2008 року  ОСОБА_1 набув право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ;
Квартира була придбана ОСОБА_1   у шлюбі з  ОСОБА_3 .
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 30 листопада 2010 року розірвано кредитний договір №22033131904 від 09 жовтня 2008 року, укладений між ВАТ «Райффайзен Банк аваль» та  ОСОБА_1 , і ухвалено  рішення  про  стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» суми боргу в розмірі 1 014 290,41 грн., 1 820,00 грн судових витрат, а всього 1 016 110,41 грн.
Дане рішення було звернуте до примусового виконання через ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві.
 Приватним нотаріусом КМНО Верповською О.В. 27 червня 2012 року  на підставі постанови про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу ВП №29081938 від 23 травня 2012 року та акту державного виконавця про передачу майна стягувачу, затвердженого в.о. начальника ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві від 23 травня 2012, видано свідоцтво про право власності ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції на квартиру за адресою : АДРЕСА_1 ;
Державним реєстратором  26 березня 2013 року здійснено відповідну реєстрацію права власності на цю квартиру.
 Не погодившись з відчуженням квартири, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ,  у квітні 2014 року заявили позов до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції «Райффайзен Банк Аваль», ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві, приватного нотаріуса КМНО Верповської О.В. про визнання недійсними свідоцтва, дублікату свідоцтва, постанови про передачу майна стягувачу, акту державного виконавця, та скасування державної реєстрації права власності.
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва 19 листопада 2019 року, що залишене без змін постановою Київського апеляційного суду від 11 березня 2020 року, у задоволенні позову відмовлено.
Постановою Верховного Суду від  08 вересня 2021 року  рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19 листопада 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 11 березня 2020 року змінено , викладено   мотивувальну частину у редакції цієї постанови.
Отже, підстави набуття АТ «Райффайзен Банк Аваль» права власності на квартиру  залишились в силі.
 Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 серпня 2018 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2018 року, було скасовано рішення державного реєстратора від 26 березня 2013 року про реєстрацію за Київською регіональною дирекцією АТ «Райффайзен Банк Аваль» права власності на  вказану квартиру .
Проте, дане рішення суду, всупереч доводам позивача, не позбавляло АТ «Райффайзен Банк Аваль» права власності на квартиру, і права на повторне звернення до державного реєстратора із заявою про реєстрацію цього права і банк  таким правом скористався.
Державним реєстратором - приватним нотаріусом КМНО Мамотовою В.В.  10 червня 2021 року здійснено реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1   за АТ «Райффайзен Банк Аваль».
Наявність обтяжень квартири, на час реєстраційних дій, не було підставою для відмови в державній реєстрації прав, відповідно до п.6 ч.1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», як на тому наполягав позивач, оскільки квартира була набута АТ «Райффайзен Банк Аваль» у результаті її примусової реалізації відповідно до закону(таке виключення із правила передбачене п.3 ч.4 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).
Висновок суду першої інстанції ,що відчуження АТ «Райффайзен Банк Аваль» квартири за адресою: АДРЕСА_1 , і наступна державна реєстрація права власності на цю квартиру за ОСОБА_2 , не порушують прав та інтересів позивача,є цілком обґрунтованим.
Крім того слід зауважити, що позивач, обґрунтовуючи свої доводи про незаконність державної реєстрації, зазначав, що  банк не мав права відчужувати   квартиру  з огляду на ту обставину,що квартира  станом на 30 червня 2021 року була зареєстрована  за ним та ОСОБА_3 . Разом з тим, як видно із  матеріалів справи, ОСОБА_4 будь-яких вимог не заявляла, а вимоги позивача стосовно всієї квартири є   безпідставними.   
Виходячи із засад ст. 19 ЦПК України, суди розглядають  у порядку цивільного судочинства  справи  що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ,розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Відповідно до положень ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути : визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків, відшкодування моральної шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
 За змістом вказаної норми особа, яка вважає, що її право порушене, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права, який, як правило, визначається спеціальним законом (Цивільний Кодекс чи інший акт цивільного законодавства), що регламентує конкретні цивільні правовідносини.
 Відсутність порушеного  права, чи невідповідність обраного  позивачем способу  його захисту,  способам ,визначеним  законодавством є підставою  для  відмови у позові.
З урахуванням встановлених обставин,  суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що  позовні вимоги  обґрунтовані доводами, які суперечать дійсним обставинам, та ґрунтуються  на хибному тлумаченні вимог законодавства, а відтак відсутні правові підстави  для задоволення позову.
Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до ст.. 367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що рішення є законним і обґрунтованим, постановлено з дотриманням норм процесуального  і матеріального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст.  365, 367,369,374,375,381 - 384   ЦПК України, суд,
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну   скаргу ОСОБА_1   залишити без задоволення. 
Рішення  Святошинського  районного  суду м. Києва  від  23 лютого  2022 року   залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції  набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга  на постанову  може бути подана до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Повний текст постанови складено 12 грудня 2022 року.
 
Головуючий:             
 
Судді: