Справа № 309/4784/21

П О С Т А Н О В А
іменем України

        24 жовтня 2022 року м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд у складі: 
судді-доповідачки Готри Т. Ю.,
суддів Собослоя Г. Г., Фазикош Г. В.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини, за апеляційною ОСОБА_2 на рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 21 лютого 2022 року, ухвалене суддею Оросом Я. В., повний текст рішення складено 22.02.2022,

у с т а н о в и в:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини. 
Позов обґрунтувала тим, що з 28.06.2018 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 13.09.2021 було розірвано.
У цьому шлюбі у них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом із нею та перебуває на її утриманні. 
Зазначала, що відповідач протягом тривалого часу участі у вихованні дитини не бере, у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання доньки не надає, а тому вона у 2019 році звернулася до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини і, як наслідок, рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 08.11.2019 її позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1 800 грн щомісячно. Однак, з урахуванням віку дитини, її потреб для забезпечення нормального розвитку та виховання, вона вимушена звертатися до суду з цим позовом про збільшення розміру аліментів на утримання дитини.
Стверджувала, що вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, а тому не має можливості належним чином утримувати себе та дитину. При цьому відповідач постійно виїжджає на заробітки у Чехію, має стабільний дохід, є молодим за віком, працездатним та на утриманні інших осіб не має.
Посилаючись на наведені вище обставини просила суд збільшити розмір стягнення з ОСОБА_2 аліментів на її користь на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 3 500 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а також вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 21 лютого 2022 року цей позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Змінено розмір аліментів, що встановлений рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 08.11.2019 та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 2 700 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 посилався на незаконність та необґрунтованість рішення місцевого суду внаслідок порушення судом норм процесуального права, неправильного застосування норм матеріального права та неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи.
Скарга мотивована тим, що позивачкою не надано суду доказів, які б підтверджували зміну матеріального стану або погіршення стану здоров`я позивачки, які би вказували на потребу (підставу) у збільшенні розміру стягуваних аліментів. 
Указував і на те, що позивачка отримує аліменти на утримання дитини у розмірі 1 800 грн щомісячно, що є набагато більшим, аніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Стверджував, що судом першої інстанції взято до уваги лише припущення позивачки щодо його доходів, а саме те, що він працює в Чехії на заробітках та має можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі, проте вказана обставина не підтверджена жодними доказами. 
Також місцевим судом безпідставно було прийнято рішення без виклику відповідача та його адвоката в судове засідання.
За наведених вище обставин просив оскаржене рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 позивачка ОСОБА_1 не скористалася.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 03 травня 2022 року цю справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання. 
Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідачку, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Судом установлено, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 05.12.2018 (а.с.5).
Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 08 листопада 2019 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та на утримання дружини задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1 800 грн щомісячно, починаючи з 08.10.2019 і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі по 1 000 грн щомісячно, починаючи з 08.10.2019 і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку. Вирішено питання судових витрат. (а.с.8-11).
Заочним рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 13.09.2021 шлюб, зареєстрований 28 червня 2018 року у виконавчому комітеті Вишківської селищної ради Хустського району Закарпатської області за актовим записом № 21 між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 , розірвано (а.с.12).
Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованою Україною, «держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини».
В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини).
За змістом частин 2, 3 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Частина перша статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кореспондує, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
За правилами ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Згідно з ч. 2 ст. 150, ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний і моральний розвиток, та зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. 
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, аніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 ст. 182 СК України).
Частиною першої статті 192 СК України регламетовано, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.
Ураховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отож, у зв`язку зі значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд установить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє чи не дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити чи зменшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. 
У цій справі позивачка звертаючись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів посилалася на зміну (покращення) матеріального становища відповідача, у зв`язку з тим, що він працює за кордоном та має стабільний дохід, є молодим, працездатним, інших осіб на утриманні немає, а тому може сплачувати аліменти у більшому розмірі. Водночас наголошувала і на те, що визначений у 2019 році рішенням суду розмір аліментів на дитину в сумі 1 800 грн на даний час не є достатнім для утримання доньки.
Статтями сьомими законів України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено, що в 2021 році прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років становить, зокрема з 1 грудня – 2 100 грн, а в 2022 році прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років становить: з 1 січня – 2 100 грн, з 1 липня – 2 201 грн, з 1 грудня – 2 272 гривні.
Задовольняючи частково позов ОСОБА_1 та визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки на утримання дитини, яка проживає разом із нею, суд першої інстанції належним чином урахував наведені вище як міжнародні, так і національні норми, насамперед положення СК України, вірно взяв до уваги встановлений законодавством прожитковий мінімум на дитину відповідного віку та надав належну правову оцінку наявним у справі доказам, а тому, на переконання колегії суддів, дійшов правильного висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів у розмірі 2 700 грн на утримання дитини, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.
Водночас колегія суддів констатує, що відповідно до вимог ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (ст. 129 Конституції України).
Відповідно до частини 3 ст. 12, частин 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, окрім випадків установлених Законом, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Отже, апеляційний суд уважає, що позивачка частково довела належними, допустимими, достовірними, а в їх сукупності та взаємозв`язку достатніми доказами свої вимоги, які поза розумним сумнівом знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи щодо необхідності збільшення розміру стягнення аліментів на дитину.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції безпідставно прийняв рішення без виклику відповідача та його адвоката в судове засідання, не заслуговують на увагу, оскільки ухвалою судді Хустського районного суду Закарпатської області від 13.12.2021 вирішено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, копія якої разом з копією позовної заяви з доданими до неї документами були направлені відповідачу ОСОБА_2 для подання відзиву на позов у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення йому копії цієї ухвали, яка відповідачем, згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, була отримана 18.12.2021 (а.с.12), проте відповідач з відповідним клопотанням до суду про розгляд цієї справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, як це передбачено ч.5 ст.279 ЦПК України, не звертався, а тому ця справа судом першої інстанції була розглянута у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, відповідно до розділу 3 глави 10 ЦПК України.
Доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на положеннях закону і фактичних обставинах справи та не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ від 10.02.2010, у справі «SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE», № 4909/04, § 58).
Недоліки вирішення місцевим судом даного спору носять характер формальних міркувань та не впливають на правильність і справедливість ухваленого судом першої інстанції рішення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскаржене рішення місцевого суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування, апеляційний суд не вбачає.
На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1 488,60 грн слід покласти на апелянта-відповідача ОСОБА_2 . 
Керуючись статтями 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 21 лютого 2022 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 24 жовтня 2022 року.

Суддя-доповідачка 

Судді