УХВАЛА

03 жовтня 2022 року 
м. Київ

справа № 340/10802/21
адміністративне провадження № К/990/25026/22 
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Губської О.А., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 березня 2022 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 28 червня 2022 року у справі №340/10802/21 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, третя особа - Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просив стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, починаючи з 08 квітня 2021 року по 08 листопада 2021 року включно, в розмірі 397 206,14 грн.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 березня 2022 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 28 червня 2022 року, позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки виконання рішення у справі №340/221/20 в частині поновлення на посаді за період з 08 квітня 2021 року по 28 жовтня 2021 року включно, в розмірі 349434,40 грн з подальшим вирахуванням обов`язкових податків та зборів. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями, ОСОБА_1    звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до   статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України   (далі - КАС України), надіславши її через підсистему «Електронний суд».
Відповідно до частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.   
Дослідивши зміст касаційної скарги, Суд вважає за потрібне повернути її скаржнику з таких підстав.   
Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:   
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;   
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;   
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;   
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 351 цього Кодексу.   
Згідно з пунктом четвертим частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).   
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.   
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.   
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).   
Системний аналіз наведених положень КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.   
Перевіркою змісту касаційної скарги встановлено, що скаржник, на виконання вимог статті 330 КАС України, як на підставу звернення до Суду посилається на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України й покликається на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування статті 236 КЗпП України, а саме: щодо можливості стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду і після винесення роботодавцем формального наказу про поновлення незаконно звільненого працівника на посаді, якщо відповідно до такого наказу працівника поновлено в органі (юридичній особі), що ліквідований (фактично не існує), і якщо роботодавець виніс наказ про поновлення, але не допустив до роботи; щодо застосування частини першої статті 235 КЗпП України, а саме: чи є правомірним та належним виконанням рішення про поновлення винесення роботодавцем відповідно до вказаної норми наказу про поновлення незаконно звільненого працівника в юридичній особі, яка на момент вчинення таких дій ліквідована; щодо застосування пункту 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року, в редакції від 30 травня 2020 року, зокрема, щодо можливості коригування середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду на коефіцієнт підвищення посадових окладів, якщо такий коефіцієнт застосований судом у первісній справі про поновлення позивача під час розрахунку сум за вимушений прогул.
Проте у тексті касаційної скарги заявник сам наводить ряд постанов у справах №№340/221/20, 804/8042/17, 709/1465/19, 702/725/17, 521/1892/18, розглянутих Верховним Судом за аналогічних, на його думку, обставин.
Зазначене свідчить про те, що скаржник просить переглянути оскаржені рішення з двох взаємовиключних підстав, визначених частиною четвертою статті 328 КАС України.
Отже, правильно пославшись у касаційній скарзі на положення частини четвертої статті 328 КАС України, заявником не викладено передбачені статтею 328 КАС України підстави, за яких оскаржувані судові рішення можуть бути переглянуті судом касаційної інстанції відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України, оскільки він указав, що оскаржує судові рішення, у зв`язку з відсутністю висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, проте доводи скарги обґрунтовані саме висновками Верховного Суду, що є взаємовиключними обставинами.
Між іншим, Суд звертає увагу скаржника, що правовий висновок Верховного Суду щодо застосування статті 236 КЗпП України, викладений, зокрема, у постановах від 11 червня 2020 року у справі №816/1895/18, від 11 листопада 2021 року у справі №260/4470/20.
Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
З огляду на те, що скаржник не виклав передбачених КАС України обґрунтованих підстав для оскарження у касаційному порядку судових рішень, зазначених у частині 1 статті 328 КАС України, касаційну скаргу слід повернути особі, яка її подала, з огляду на вимоги пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.
На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України, 
у х в а л и в:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 березня 2022 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 28 червня 2022 року у справі №340/10802/21 повернути скаржнику.
Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя	О.А. Губська