ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 635/5381/17  Номер провадження 22-ц/814/3510/22	Головуючий у 1-й інстанції Шинкарчук Я.А.  Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2022 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді Хіль Л.М.
суддів: Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 06 грудня 2017 року 
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,
В С Т А Н О В И В :
У вересні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до місцевого суду із вказаним позовом, у якому прохала стягнути з ОСОБА_1 аліменти на її користь на утримання малолітнього сина  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  у твердій грошовій сумі по 1400,00 гривень на дитину щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.
В обґрунтування позовних вимог вказувала, що вона з ОСОБА_1 перебуває у шлюбі, який було зареєстровано 20 жовтня 2014 року у Безлюдівській селищній раді Харківського району Харківської області, актовий запис №20. До реєстрації шлюбу сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, в них народилась спільна дитина  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Подружнє життя у них не склалося, а тому вона найближчим часом планує звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу. Спільна дитина мешкає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, участі у вихованні не приймає, у зв`язку з чим вона звертається до суду з даним позовом.
Заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 06 грудня 2017 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1  про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини задоволено.
Стягнуто з  ОСОБА_1  на користь  ОСОБА_2  аліменти на утримання малолітньої дитини  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1400,00 грн щомісячно, починаючи з 21 вересня 2017 року до досягнення дитиною повноліття.
Визначено, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону.
Рішення в частині стягнення з  ОСОБА_1  аліментів у межах суми виплати за один місяць піддано негайному виконанню.
Стягнуто з  ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640,00 грн в дохід держави.
02 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернувся до місцевого суду із заявою про перегляд заочного рішення Харківського районного суду Харківської області від 06 грудня 2017 року у справі №635/5381/17 за вищевказаним позовом.
Ухвалю Харківського районного суду Харківської області від 18 листопада 2021 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Харківського районного суду Харківської області п справі №635/5381/17 від 06 грудня 2017 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини залишено без задоволення.
Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 24 грудня 2021 року засобами поштового зв`язку подав апеляційну скаргу. 
Посилався на те, що рішення прийняте з порушенням норм процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги вказував, що місцевим судом порушено норми ст. 43 ЦПК України, оскільки він не отримував копію позовної заяви, що позбавило його права на подання відзиву, а також він не отримував жодної ухвали Харківського районного суду Харківської області та не був обізнаний про подачу позову відносно нього, що позбавило його права приймати участь у розгляді справи.
Вказував, що твердження суду про те, що він був належним чином повідомленим про розгляд справи є помилковим, оскільки в матеріалах справи містяться повернуті поштові повідомлення з повістками, що не були отримані ним та повернуті до суду за закінченням терміну зберігання.
Зазначав, що з 2015 року він не проживає з ОСОБА_2 так як перебував на заробітках у РФ і щомісяця починаючи з січня 2015 року матеріально її підтримував та надсилав кошти на утримання дитини.
Стосунки з ОСОБА_2 у нього зіпсувались, але він продовжував надсилати кошти на утримання їх малолітньої дитини.
Крім того зазначав, що на момент ухвалення заочного рішення у нього була на утриманні бабуся пенсійного віку, яку він матеріально забезпечував і продовжує забезпечувати. 
Звертає увагу на те, що доводи позивача про те, що він не забезпечував їх спільну дитину не відповідають дійсності, оскільки він в добровільному порядку надсилав кошти ОСОБА_2 на їх спільну дитину.
За таких обставин вважає, що оскільки у нього відсутнє будь-яке майно у власності, те що з його заробітної плати стягують кошти по заборгованості за аліментами, наявність на його матеріальному забезпеченні бабусі пенсійного віку, позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Ураховуючи викладене, прохав апеляційну скаргу задовольнити, а заочне рішення Харківського районного суду Харківської області скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини залишити без задоволення.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив. Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Апеляційний суд, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 20 жовтня 2014 року у Безлюдівській селищній раді Харківського району Харківської області, актовий запис №20, про що свідчить копія свідоцтва про шлюбу серії НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області 20 жовтня 2014 року.
Подружжя має спільну дитину  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого 16 квітня 2015 року виконавчим комітетом Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області, на підставі актового запису №04.
Як вбачається з довідки про склад родини виданої ТОВ «КОМУНСЕРВІС-12 ЛО» за вих.№270 від 28 березня 2017 року з ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 ,  зареєстрований та мешкає син  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно частин 1-3 статті 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Статтею 184 СК України (в редакції на час виникнення спірних відносин) визначено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий доход, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальний стан сторін, стан здоров`я дітей, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 141 СК України (в редакції на час виникнення спірних відносин), мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України (в редакції на час виникнення спірних відносин), розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону.
Колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що відповідачем не надано суду даних про наявність на його утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї, а також доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов`язку утримувати дитину.
Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Доводи апелянта щодо неналежності його повідомлення про слухання справи, апеляційний суд не буре до уваги, з урахуванням практики Верховного Суду.
У постановах від 14 серпня 2020 року та від 13 січня 2020 року Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду зазначив: «у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі».
Повернення листа за закінченням терміну зберігання свідчить про належне повідомлення відповідача й у третейському процесі (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21 квітня 2021 року у справі № 876/74/20).
Таким чином Верховний Суд неодноразово висловлював (підтримував) позицію, за якою листи, що повернулися з відміткою «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими.
Крім того під час апеляційного розгляду апелянтом не доведено факт утримання бабусі пенсійного віку, тому такі доводи не заслуговують на увагу.
Посилання апелянта на те, що він добровільно перераховував кошти ОСОБА_2 на утримання їх малолітньої дитини в період з 2015 року по 2021 рік суд не бере до уваги, оскільки таке не підтверджено належними доказами. Окрім того вказане не позбавляє права ОСОБА_2 звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.
Також ОСОБА_1 не надано до суду першої та апеляційної інстанції доказів відсутності у нього можливості сплачувати у відповідному розмірі аліменти на дитину.
За таких обставин колегія суддів вважає правильним висновок місцевого суду про те, що позовна заява ОСОБА_2 є обґрунтованою і підлягає задоволенню.
Доводи апеляційної скарги не знайшли своє підтвердження в суді апеляційної інстанції.
Суд першої інстанцій правильно застосував норми матеріального та процесуального права, тому судове рішення є законним та обґрунтованим.
Ураховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи немає.
Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 06 грудня 2017 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.
Повний текст постанови виготовлено 31 жовтня 2022 року.

Головуючий суддя :                                                                  Л.М. Хіль

Судді:                                                                                           Ю.В. Дряниця

                                                                               Л.І. Пиипчук