ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" вересня 2022 р.           Справа№ 357/14323/18
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Куксова В.В.
суддів:            Шаптали  Є.Ю. 
          Яковлєва М.Л. 

при секретарі         Прокопович О.Є.

за участю представників учасників справи: згідно протоколу судового засідання від 14.09.2022.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Білоцерківської міської ради
на рішення Господарського суду Київської області 
від 02.08.2021 (повний текст складено 25.08.2021)
у справі №357/14323/18 (суддя Христенко О.О.)
за позовом Білоцерківської міської ради
до 1) ОСОБА_1 
2) Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області
3) ОСОБА_2 
4) Державного нотаріуса Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Приймак Альони Петрівни
5) Приватного нотаріуса Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Дуб Наталії Миколаївни
про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт, скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, визнання недійсним та скасування договору купівлі-продажу, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, усунення перешкод у користуванні комунальною власністю, 

ВСТАНОВИВ:

Білоцерківська міська рада (далі - позивач, скаржник) звернулася з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач-1), Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області (далі - відповідач-2), ОСОБА_2 (далі - відповідач-3), Державного нотаріуса Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Приймак Альони Петрівни (далі - відповідач-4), Приватного нотаріуса Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Дуб Наталії Миколаївни (далі - відповідач-5) про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт від 18.07.2016 № КС 082162000685; скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 26.08.2016 № КС 142162391045 щодо будівництва магазину по бульвару Комсомольському в районі автостоянки в м. Біла Церква Київської області; скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 31218028 від 03.09.2016 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_1 на магазин загальною площею 32,5 кв.м, та запис про право власності № 16206211 від 01.09.2016 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_1 ; визнання недійсним та скасування договору купівлі-продажу магазину між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 39027186 від 28.12.2017 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_2 на магазин загальною площею 32,5 кв.м; усунення перешкод у користуванні комунальною власністю територіальної громади міста Біла Церква, а саме, земельною ділянкою площею 0,0117 га, кадастровий номер 3210300000:07:016:0025.
Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11.11.2019 у справі № 357/14323/18, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 18.06.2020, у задоволенні позову відмовлено.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.12.2020 рішення Білоцерківського міськрайнного суду Київської області від 11.11.2019 та постанову Київського апеляційного суду від 18.06.2020 у справі № 357/14323/18 скасовано, провадження у справі закрито, роз`яснено Білоцерківській міській раді, що розгляд справи віднесено до юрисдикції господарського суду.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03.02.2021 справу № 357/14323/18 передано для продовження розгляду до господарського суду Київської області.
Рішенням Господарського суду Київської області від 02.08.2021 у задоволенні позову відмовлено повністю.
Не погодившись з прийнятим рішенням, Білоцерківська міська рада звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Київської області від 02.08.2021 у справі №357/14323/18 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що рішенням Білоцерківської міської ради Про оформлення правовстановлюючих документів на земельні ділянки юридичним особам та фізичним особам-підприємцям від 18.09.2014 № 1283-63-VI поновлено договір оренди фізичній особі-підприємцю Лісовській Р.І. під розміщення павільйону з влаштуванням літнього майданчика, а не під будівництво магазину. Згідно листа управління містобудування та архітектури Білоцерківської міської ради від 04.07.2018 № 15/611 ФОП Лісовській Р.І. відповідно до договору від 10.10.2014 містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки не видавались.Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.12.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "БАУКУНСТ КИЇВ" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.11.2021 у справі №924/1297/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Куксова В.В., суддів: Тищенко А.І., Яковлєва М.Л. 
Апеляційна скарга Білоцерківської міської ради на рішення Господарського суду Київської області від 02.08.2021 року у справі №  357/14323/18 була передана на розгляд колегії суддів у складі: Сулім В.В. головуючий суддя, суддів Коротун О.М., Ткаченко Б.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду 22.09.2021 заяву про самовідвід суддів Суліма В.В., Коротун О.М., Ткаченко Б.О., від розгляду апеляційної скарги Білоцерківської міської ради на рішення Господарського суду Київської області від 02.08.2021 року у справі № 357/14323/18 - задоволено. Матеріали справи № 357/14323/1 передано для здійснення визначення складу судової колегії автоматизованою системою.
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.09.2021 апеляційну скаргу Білоцерківської міської ради на рішення Господарського суду Київської області від 02.08.2021 року у справі №357/14323/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Куксова В.В., суддів Тищенко А.І., Яковлєва М.Л.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.10.2021 відкладено вирішення питання щодо апеляційної скарги Білоцерківської міської ради на рішення Господарського суду Київської області від 02.08.2021 року у справі №357/14323/18 до надходження матеріалів справи до Північного апеляційного господарського суду. Витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №357/14323/18.
Від Господарського суду міста Києва надійшли матеріали справи №357/14323/18.
Суддя Яковлєв М.Л. перебував на лікарняному з 19.10.2021 по 12.11.2012.
Суддя Тищенко А.І. перебувала на лікарняному з 01.11.2021 по 15.11.2021 та у відпустці з 16.11.2021 по 19.11.2021.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.11.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Білоцерківської міської ради на рішення Господарського суду Київської області від 02.08.2021 року у справі №357/14323/18. Призначено справу до розгляду на 19.01.2022.
13.12.2021 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від відповідача-1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення Господарського суду Київської області від 02.08.2021 у справі №357/14323/18 без змін.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.01.2022 відкладено розгляд апеляційної скарги Білоцерківської міської ради на рішення Господарського суду Київської області від 02.08.2021 у справі №357/14323/18 на 02.02.2022.
У зв`язку із перебуванням судді Тищенко А.І. у відпустці, розгляд апеляційної скарги Білоцерківської міської ради на рішення Господарського суду Київської області від 02.08.2021 у справі №357/14323/18 не відбувся.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.02.2022 призначено справу до розгляду на 02.03.2022.
Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.
Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" № 133/2022 від 14 березня 2022 року частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України.
Розпорядженням в.о. керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 11.04.2022 у зв`язку перебуванням судді Тищенко А.І. у відпустці, який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №357/14323/18.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.04.2022 для розгляду справи №357/14323/18 сформовано судову колегію у складі головуючий суддя Куксов  В.В., судді: Шаптала Є.Ю., Яковлєв М.Л.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.04.2022 апеляційну скаргу Білоцерківської міської ради на рішення Господарського суду Київської області від 02.08.2021 у справі №357/14323/18 прийнято до провадження у визначеному складі суддів. Призначено справу до розгляду на 15.06.2022.
Через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.06.2022 заяву представника Білоцерківської міської ради про проведення судового засідання у режимі відео конференції задоволено.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.06.2022 відкладено розгляд апеляційної скарги Білоцерківської міської ради на рішення Господарського суду Київської області від 02.08.2021 у справі №357/14323/18 на 14.09.2022
Через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника позивача надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.09.2022 клопотання представника Білоцерківської міської ради про проведення судового засідання у режимі відео конференції задоволено.
Представники позивача та відповідача-1 зявилися в судове засідання 14.09.2022 та надали свої пояснення щодо апеляційної скарги.
Інші учасники апеляційного провадження в судове засідання не з`явилися, своїх представників не направили.
Законом України №731-ІХ від 18.06.2020 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", пункт 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2017 р., № 48, ст. 436) викладено в такій редакції:
"4. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.
Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином".
Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України №731-ІХ від 18.06.2020 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" визначено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)"№ 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.
У зв`язку з проведенням заходів, спрямованих на запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), та з метою мінімізації ризиків розповсюдження гострої респіраторної хвороби COVID-19, колегія суддів дійшла висновку, що розгляд справи підлягає здійсненню у розумний строк з огляду на ст.ст. 2, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3 Конституції України та ст. 2, 11, пункту 4 розділу Х Прикінцевих положень  ГПК України.
Колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 202, ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки інші учасники апеляційного провадження про дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, участь представників сторін у судовому засіданні судом обов`язковою не визнавалась, суду не наведено обставин, за яких спір не може бути вирішено в даному судовому засіданні, тому розгляд справи відбувається за відсутності інших учасників апеляційного провадження.
В судовому засіданні 14.09.2022 було оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.
У відповідності до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, заслухавши пояснення позивача та відповідача-1, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено колегією суддів, відповідно до п.п. 6.7 п. 6 рішення Білоцерківська міська рада Київської області «Про оформлення правовстановлюючих документів на земельні ділянки юридичним особам та фізичним особам-підприємцям» № 1283-63-VI вд 18.09.2014 фізичній особі-підприємцю Лісовській Р.І. поновлено договір оренди землі під розміщення павільйону з влаштуванням літнього майданчика у місті Біла Церква по бульвару Комсомольський в районі автостоянки, загальною площею 0,0117 га, строком на три роки, за рахунок земель населеного пункту міста Біла Церква (кадастровий номер: 3210300000:07:016:0025).
Згідно п. 21 даного рішення особам, зазначеним у п.п. 6.1-6.7 цього рішення протягом чотирьох місяців з дня прийняття рішення необхідно укласти у встановленому порядку договори оренди землі та зареєструвати їх в Реєстраційній службі Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області.
Згідно п. 23 даного рішення суб`єктам підприємницької діяльності, які оформлюють правовстановлюючі документи на земельні ділянки під розміщення малих архітектурних форм, звернутися в Управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради для оформлення паспортів прив`язки тимчасових споруд.
02.10.2014 між представником ТОВ «Краяни», в особі сертифікованого інженера-землевпорядника Родіонова Д.В., в присутності землекористувача фізичної особи-підприємця Лісовської Р.І. та суміжних землекористувачів ЖЕК №7 - начальника Баласа Ю.М. було підписано Акт про встановлення на місцевості та погодження зовнішніх меж земельної ділянки та передачі на зберігання встановлених межових знаків землекористувачу земельної ділянки за адресою: Київська область, м. Біла Церква, бульвар Комсомольський в районі автостоянки.
10.10.2014 року між Білоцерківською міською радою та фізичною особою-підприємцем Лісовською Р.І. було укладено договір оренди землі № 133 під розміщення павільйону з влаштуванням літнього майданчика, що знаходиться за адресою: м. Біла Церква, бульвар Комсомольський в районі автостоянки. В оренду передана земельна ділянка загальною площею 0,0117 га, кадастровий номер 3210300000:07:016:0025, цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, договір укладено на три роки.
Також, 10.10.2014 між Білоцерківською міською радою та фізичною особою-підприємцем Лісовською Р.І. був складений акт приймання-передачі земельної ділянки, яка знаходиться за адресою м. Біла Церква, бульвар Комсомолський в районі автостоянки, що передається в оренду відповідно до договору оренди землі.
17.09.2017 Управлінням містобудування та архітектури Білоцерківської міської ради Лісовській Р.І. було продовжено паспорт прив`язки тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності, з якого вбачається, що відповідно до рішення Білоцерківської міської ради «Про передачу земельних ділянок в оренду» №247-11-VI від 18.08.2011 їй надано земельну ділянку площею 0,0117 га, терміном на 3 роки, за договором оренди землі від 10.10.2011 № 244, державна реєстрація договору оренди проведена 05.03.2012 за № 321030004000484 на підставі заяви на продовження паспорта прив`язки тимчасової споруди від 22.09.2014 ОСОБА_1 продовжено паспорт прив`язки тимчасової споруди, що виданий 05.04.2012 № 62/06 до 17.09.2017.
18.07.2016 Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області за № КС 082162000685 зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт, щодо будівництва магазину по бульвару Комсомольський в районі автостоянки у м. Біла Церква.
26.08.2016 Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області за № КС143162391045 зареєстровано декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності, відповідно до якої завершено будівництво магазину по бульвару Комсомольський в районі автостоянки в м. Біла Церква, замовник ФОП Лісовська Р.І.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна 01.09.2016 державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Приймак А.П. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 31218028 від 03.09.2016 та зареєстровано право власності за ОСОБА_1 на магазин за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису про право власності 16206211.
Як вбачається з договору купівлі-продажу магазину, який посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріально округу Київської області Дуб Н.М., зареєстровано в реєстрі за № 1927, 28.12.2017 ЛІсовська Р.І. («продавець») продала ОСОБА_2 («покупець») магазин загальною площею 32,5 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до п. 1.3 даного договору купівлі-продажу магазин розташований на земельній ділянці площею 0,0117 га, кадастровий номер 3210300000:07:016:0025, яка перебуває в користуванні продавця згідно договору оренди землі № 133, укладеного між ОСОБА_1 та Білоцерківською міською радою 10.10.2014, право оренди на вказану земельну ділянку зареєстроване за продавцем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно номер запису 9034124 від 10.03.2015, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.03.2015 за № 34877558.
Відповідно до п. 1.4 даного договору право власності на вказаний магазин зареєстроване за продавцем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно номер запису 16206211 від 01.09.2016, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1016604132103, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.09.2016 за № 67244433.
Позивач звертаючись до суду з даним позовом посилається на те, що Білоцерківська міська рада не надавала дозволу на будівництво магазину, тому вищезазначені декларації є недійсними, посилаючись на службову записку головного спеціаліста по технічному нагляду відділу капітального будівництва Білоцерківськї міської ради від 22.08.2018 на ім`я міського голови Дикого Г.А., в якій зазначено, що відомості зазначені у декларації про початок будівельних робіт, які стосуються ОСОБА_3 не відповідають дійсності, а саме, ОСОБА_3 не здійснював технічного нагляду за будівництвом магазину по бульвару Комсомольському в районі автостоянки у м. Біла Церква та не укладав договору про здійснення технічного нагляду за вищевказаним об`єктом, і що станом на 2016 рік відомості щодо серії і номеру сертифіката із здійснення технічного нагляду (Серія ІТ №001780) також, не відповідають дійсності, оскільки 31.05.2015 закінчився термін дії вказаного сертифікату, і номер мобільного телефону ОСОБА_3 , який зазначений в декларації про початок виконання будівельних робіт, ніколи не належав останньому.
Як вбачається з листа Управління містобудування та архітектури № 15/611 від 04.07.2018, відповідно до договору оренди землі від 10.10.2011 № 244, на підставі заяви на продовження паспорта прив`язки ТС від 22.09.2014 вх. №1011 ОСОБА_1 продовжено до 17.09.2017 паспорт прив`язки тимчасової споруди, виданий 05.04.2012 за № 62/06. Термін дії зазначеного паспорту закінчився 17.09.2017. Після укладення договору оренди землі від 10.10.2014 № 133 до даного часу звернень від ОСОБА_1 стосовно продовження дії зазначеного паспорту не надходило, термін паспорту прив`язки не продовжено. ФОП Лісовській Р.І. відповідно до договору оренди землі від 10.10.2014 № 133 містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки не видавалися. Управлінням містобудування та архітектури міської ради містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки № 37 від 17.07.2015 не видавалися взагалі. Рішень про присвоєння адреси: АДРЕСА_1 , магазину загальною площею 32,5 кв.м., не приймалось.
З листа Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області вих. № 10/10-22/1204/02 від 12.04.2019 вбачається, що в Реєстрі наявна інформація стосовно реєстрації декларації про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності № КС 142162391045 від 26.08.2016 на об`єкт будівництва «Будівництво магазину по бульвару Комсомольському в районі автостоянки у м. Біла Церква Київської області». Інформація стосовно реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації № КС 142162381045 від 26.08.2016 та № КС 143162391045 від 26.08.2016 в Реєстрі відсутня.
Однак, як вбачається з витягу Державно архітектурно-будівельної інспекції України, Декларація про готовність об`єкта до експлуатації № КС 142162391045, будівництво магазину по бульвару Комсомольський в районі автостоянки в м. Біла Церква, замовник Лісовська Р.І., технічний нагляд здійснював ОСОБА_3 (ІТ № 001780), проектувальник ФОП Барінов В.А., витяг з реєстру прав власності (інформаційна довідка) ЕЕР 805918 2015-03-13.
З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що відповідно до ст. 11 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» на запит органу місцевого самоврядування Білоцерківської міської ради від 07.03.2019 № 24347916 станом на 18.03.2016 не знайдено записів в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомостей відносно фізичної особи-підприємця Барінова В.А.
Як вбачається з відповіді Держгеокадастру міськрайонного управління у Білоцерківському районі та м. Білій Церкві Головного управління держгеокадастру у Київській області від 13.03.2019 № 63/121-19 на запит Білоцерківської міської ради Київської області від 06.03.2019 вих № 804/01-07 в держгеокадастрі відсутня інформація на підставі якого документу земельній ділянці площею 0,0179 га кадастровий номер 3210300000:07:016:0025 присвоєно адресу: АДРЕСА_1 .
Разом з тим, 30.01.2018 між ОСОБА_1 та виконавчим комітетом Білоцерківської міської ради було укладено договір № 665 про пайову участь забудовників у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста, на виконання якого, ОСОБА_1 було сплачено до бюджету міста грошовий внесок в розмірі 4 680 грн. за будівництво магазину по АДРЕСА_1 , що підтверджується копіями квитанцій про сплату наявними в матеріалах справи.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що рішенням Білоцерківської міської ради «Про оформлення правовстановлюючих документів на земельні ділянки юридичним особам та фізичним особам-підприємцям» від 18.09.2014 № 1283-63-VI поновлено договір оренди фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 під розміщення павільйону з влаштуванням літнього майданчика у АДРЕСА_1 в районі автостоянки загальною площею 0,0117 га, строком на три роки, за рахунок земель населеного пункту міста Біла Церква, кадастровий номер 3210300000:07:016:0025. На підставі вказаного рішення 10.10.2014 між Білоцерківською міською радою та ФОП Лісовською Р.І. укладено договір оренди землі № 133, предметом якого є строкове платне користування земельною ділянкою під розміщення павільйону з влаштуванням літнього майданчика, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в районі автостоянки. Відповідно до кадастрового плану земельної ділянки, що є невід`ємною частиною договору, в оренду передавалась земельна ділянка загальною площею 0,0117 га, в тому числі, під спорудами 0,0029 га та під проходами і площадками 0,0088 га. Відповідно до договору оренди землі на підставі заяви на продовження паспорта прив`язки тимчасової споруди від 22.09.2014 ОСОБА_1 продовжено до 17.09.2017 паспорт прив`язки тимчасової споруди, виданий 05.04.2012 за № 62/06, терміном дії до 17.09.2017. Після укладення договору від 10.10.2014 звернень від ОСОБА_1 стосовно продовження дії зазначеного паспорту не надходило, термін паспорту прив`язки не продовжено.
Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач-1 зазначив, що вона, як фізична особа-підприємець, здійснювала підприємницьку діяльність з продажу продовольчих товарів в павільйоні, розміщеному в м. Біла Церква по бульвару Комсомольському, на підставі паспорту прив`язки тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності, виданого 05.04.2012 Управлінням містобудування та архітектури Білоцерківської міської ради, на земельній ділянці площею 0,0117 га кадастровий номер 3210300000:07:016:0025, цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, переданій ОСОБА_1 в оренду Білоцерківською міською радою на підставі договору оренди землі № 244 від 10.10.2011. Рішенням Білоцерківської міської ради «Про оформлення правовстановлюючих документів на земельні ділянки юридичним особам та фізичним особам- підприємцям» від 18.09.2014 ОСОБА_1 було поновлено договір оренди землі під розміщення павільйону з влаштуванням літнього майданчика в м. Біла Церква по бульвару Комсомольський в районі автостоянки, загальною площею 0,0117 га, строком на три роки. 10.10.2014 року між нею та Білоцерківською міською радою був укладений договір оренди землі № 133, за умовами якого Білоцерківська міська рада передала, а ОСОБА_1 отримала в строкове платне користування земельну ділянку під розміщення павільйону з влаштуванням літнього майданчика, яка знаходиться в м. Біла Церква по бульвару Комсомольському в районі автостоянки, загальною площею 0,0117 га, кадастровий номер 3210300000:07:016:0025, цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, на термін три роки. Також, Управлінням містобудування та архітектури Білоцерківської міської ради було продовжено паспорт прив`язки тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності до 17.09.2017. 18.07.2016 року Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області за № КС 082162000685 зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт, щодо будівництва магазину по бульвару Комсомольський в районі автостоянки. 26.08.2106 Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області за № КС 142162381045 зареєструвало декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності, відповідно до якої завершено будівництво магазину по бульвару Комсомольський в районі автостоянки . В подальшому на підставі вказаної декларації про готовність об`єкта до експлуатації КС 142162381045, державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Приймак А.П., за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на вказаний магазин. З наведеного вбачається, що в даному випадку, за умови наявності виданого паспорту прив`язки, рішення ради про надання в оренду земельної ділянки та договору оренди земельної ділянки площею 0,00117 га, цільове призначення якої - будівництво та обслуговування будівель торгівлі, а також за наявності зареєстрованої декларації про початок виконання будівельних робіт, з боку ОСОБА_1 відсутнє самовільне зайняття земельної ділянки, відповідно і самочинне будівництво на ній. При цьому, самочинне будівництво є порушенням встановлених державою правил та норм здійснення будівництва, що призводить до нераціональної забудови населених пунктів, невідповідності збудованих об`єктів нерухомості встановленим вимогам законодавства, що є порушенням прав територіальної громади, а також питань безпеки під час експлуатації вже збудованого об`єкта, екологічної та санітарно-епідеміологічної безпеки. Зважаючи на те, що визнання державою факту набуття права власності на об`єкт унеможливлює наявність з боку забудовника порушень правил та норм, які сама держава й встановила, то дана обставина спростовує твердження позивача щодо самочинного будівництва. Вимога про знесення нерухомого об`єкту, за своєю суттю є втручанням у право власності особи, яка на теперішній час є його власником, що виражено у позбавленні останньої цього об`єкту. При цьому, знесення самочинного об`єкта нерухомості відповідно до ст. 376 Цивального кодексу України є крайнім заходом впливу на забудовника і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи з метою усунення порушень щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності та коли неможлива перебудова об`єкта нерухомості чи особа відмовляється від здійснення такої перебудови. Як зазначено вище, за ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на об`єкт, що розташований на спірній земельній ділянці, тобто, держава в особі своїх органів визнала факт набуття нею права власності на певне майно. З огляду на набуття нею права власності на магазин у розумінні ст. 376 ЦК України, яка визначає протилежне, а саме, те, що право власності на самочинне будівництво не набувається, її не може бути розцінено як забудовника, до якого може бути застосовано крайній захід впливу, передбачений зазначеною нормою. Також, при вирішенні спору в цій частині, відповідач 1 просить суд прийняти до уваги той факт, що 30.01.2018 між нею та виконавчим комітетом Білоцерківської міської ради було укладено договір № 665 про пайову участь забудовників у створенні соціальної та інженерно- транспортної інфраструктури міста, на виконання якого, нею було сплачено до бюджету міста грошовий внесок в розмірі 4 680,00 грн. за будівництво магазину по бульвару Комсомольський в районі автостоянки. Таким чином, Білоцерківська міська рада фактично визнала її легітимним користувачем спірної земельної ділянки та власником новоутвореного об`єкту нерухомості, що в свою чергу свідчить про відсутність у Білоцерківської міської ради доведеного порушення прав. Декларація про початок виконання будівельних робіт № КС 082162000685 від 18.07.2016 діяла до завершення будівництва та відповідно втратила свою чинність після його завершення та реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, а саме 26.08.2016. Щодо декларації про готовність об`єкта до експлуатації № КС 142162381045 від 26.08.2016, то зазначена декларація вичерпала свою дію після реєстрації за відповідачем 1 права власності на збудований об`єкт. Оскільки правовим наслідком реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт є виникнення у замовника права на виконання будівельних робіт, то така декларація діяла до завершення будівництва і втратила свою чинність після його завершення та реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, тобто 26.08.2016, у той час як зареєстрована декларація про готовність об`єкта до експлуатації є підставою для оформлення права власності на такий об`єкт, а отже, така декларація, як акт одноразового застосування, вичерпує свою дію моментом державної реєстрації права власності на новостворене нерухоме майно. Декларація про готовність до експлуатації об`єкта відповідно до п. 41 Постанови Кабінету Міністрів України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 25.12.2015 № 1127  стала підставою для реєстрації за нею права власності на магазин. За таких обставин, скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт та реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації щодо об`єкта, який вже побудовано та на який вже зареєстровано право власності, суперечить положенням ч. 1    ст. 321 ЦК України    щодо непорушності права власності та призведе до порушення принципу правової визначеності. Що стосується позовної вимоги про скасування рішення 31218028 від 03.09.2016 про реєстрацію за відповідачем 1 права власності на магазин, то позивач не навів правових підстав скасування даного рішення. Що стосується позовних вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу магазину та скасування його державної реєстрації, то необґрунтованість позовних вимог про скасування реєстрації декларацій та державної реєстрації права власності, є підставою і для відмови у задоволенні позовних вимог, які є похідними від зазначених вимог. Позивач не навів обставин з якими останній пов`язує недійсність договору купівлі-продажу, не вказав яких саме вимог ст. 203 ЦК України не було дотримано сторонами при укладанні договору, та не надав жодних належних та достатніх доказів, які б підтверджували порушення вимог земельного законодавства. При цьому, позивачем не наведено обґрунтування, яким саме чином умови договору порушують його право і які саме його конкретні права, охоронювані законом, були порушені наявністю договору. У зв`язку із вищевикладеним відповідач 1 просить в задоволенні позову Білоцерківської міської ради відмовити повністю.
Державна архітектурно-будівельна інспекція України, заперечуючи проти позовних вимог зазначає, що оскільки реєстрація поданих ОСОБА_1 декларації про початок виконання будівельних робіт та декларації про готовність до експлуатації об`єкту, а саме: законності реєстрації декларацій про початок виконання будівельних робіт № КС 082162000685 та декларації про готовність об`єкту до експлуатації № КС 142162381045, відбувалась відповідно до вимог  Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Деякі питання виконання підготовчих та будівельних робіт» № 466 від 13.04.2011  та    постанову «Про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» № 461 від 13.04.2011, якими було спрощено дозвільні процедури у будівництві та запроваджений декларативний принцип щодо виконання підготовчих та будівельних робіт на об`єкти будівництва І-ІІІ категорії складності (в редакції, що діяла на момент реєстрації декларації) та прийнятті об`єкту до експлуатації. Відповідно до п. 16 Порядку № 466 замовник (його уповноважена особа) заповнює і подає особисто або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення чи через електронну систему здійснення декларативних процедур у будівництві до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю два примірники декларації за формою, наведеною у додатках 4, 5, 6 до цього Порядку. Один примірник декларації після проведення реєстрації повертається замовнику, другий - залишається в органі державного архітектурно-будівельного контролю. Декларація про початок виконання підготовчих робіт не надає права на виконання будівельних робіт. Орган державного архітектурно-будівельного контролю протягом п`яти робочих днів з дня надходження до нього декларації перевіряє повноту даних, зазначених у декларації, та здійснює дії щодо внесення інформації, зазначеної у декларації, до реєстру. Таким чином, вбачається, що вказаний принцип полягає у тому, що відповідальність за достовірність даних, зазначених замовником у декларації про початок виконання підготовчих/будівельних робіт, несе саме замовник, а орган держархбудконтролю зобов`язаний прийняти до розгляду подану замовником декларацію, перевірити повноту даних, зазначених у ній, та прийняти рішення щодо проведення її реєстрації. Порядок заповнення форми декларації про початок виконання підготовчих/будівельних робіт та внесення необхідних даних до них є виключно прерогативою замовника. При реєстрації декларації органи архітектурно-будівельного контролю не мають права вимагати будь-які додаткові документи. Таким чином, Департаментом перевірено повноту даних та внесено до Єдиного реєстру дані зазначені в поданій ОСОБА_1 декларації про початок виконання будівельних робіт № КС 082162000685. Підстави повернення та скасування декларації врегульовано нормами п.п. 18, 22 Порядку № 466. Враховуючи, що на момент розгляду вказаної декларації підстав для її повернення не вбачалося, Департаментом ДАБІ у Київській області було зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт «Будівництво магазину по бульвару Комсомольському, в районі автостоянки в м. Біла Церква» за № КС 082162000685.Прийняття рішення про реєстрацію (повернення) декларації про готовність об`єкта до експлуатації, видачу (відмову у видачі) сертифіката здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю протягом десяти робочих днів з дати подання відповідних документів. Датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта є дата реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації або видачі сертифіката. Таким чином, за декларативним принципом - відповідальність за достовірність даних, зазначених замовником у декларації про початок виконання підготовчих/будівельних робіт, несе саме замовник, а орган держархбудконтролю зобов`язаний прийняти до розгляду подану замовником декларацію, перевірити повноту даних, зазначених у ній, та прийняти рішення щодо проведення її реєстрації. Порядок заповнення форми декларації про готовність об`єкту до експлуатації та внесення необхідних даних до них є виключно прерогативою замовника. Підстави повернення та скасування декларації про готовність об`єкту до експлуатації врегульовано нормами ст.ст. 39, 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Враховуючи, що на момент розгляду декларації про готовність об`єкту до експлуатації «Будівництво магазину по бульвару Комсомольському, в районі автостоянки в м. Біла Церква», підстав для її повернення не вбачалося, Департаментом ДАБІ у Київській області було зареєстровано декларацію про готовність об`єкту до експлуатації за № КС 142162381045. Таким чином, відповідач 2 зазначає, що при реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт № КС 082162000685 та декларації про готовність об`єкту до експлуатації за № КС 142162381045, Департамент діяв лише на підставі, у межах та у спосіб, передбачений чинним законодавством України, а обґрунтування позовних вимог, що містяться в позові, не спростовують зазначеного факту, тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висвноку про безпідставність та необгрнутованість таких вимог.
Розглянувши апеляційну скаргу Білоцерківської міської ради, колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
У відповідності до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст. 12 ЦК України передбачено, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.
Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень ч.ч. 2-5    ст. 13 цього Кодексу.
Статтею 143 Конституції України визначено, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; встановлюють місцеві податки і збори відповідно до закону; забезпечують проведення місцевих референдумів та реалізацію їх результатів; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції.
Частиною 1 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси.
Частиною 5 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.
Статтею 83 Земельного кодексу України закріплено право власності на землю територіальних громад. Частиною 1 даної статті визначено, що землі, які належать на праві власності територіальним громадам, є комунальною власністю. Відповідно до п. «а» ч. 2 ст. 83 ЗК України у комунальній перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.
Відповідно до ч. 2 ст. 116 Земельного кодексу України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Статтею 125 ЗК України    встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
За змістом ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Статтями 13, 14 Конституції України  визначається, що земля та інші природні ресурси є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Згідно ч. 2 ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» суб`єкти містобудування зобов`язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об`єктів, тобто правові та організаційні основи містобудівної діяльності спрямовані на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.
Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції, яка діяла на момент спірних правовідносин) проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених ст. 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; 6) реєстрація права власності на об`єкт містобудування.
Згідно п. 6 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 466, документи, які надають право на виконання підготовчих робіт, діють до моменту отримання права на виконання будівельних робіт. Документи, що надають право на виконання будівельних робіт, є чинними до завершення будівництва.
На виконання вимог  Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»,  постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання виконання підготовчих та будівельних робіт» від 13.04.2011 № 466, прийнято  постанову Кабінету Міністрів України «Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» від 13.04.2011 № 461, якою було спрощено дозвільні процедури у будівництві та запроваджений декларативний принцип щодо виконання підготовчих та будівельних робіт на об`єкти будівництва І-ІІІ категорії складності (в редакції, що діяла на момент реєстрації декларації) та прийнятті об`єкту до експлуатації.
Відповідног до ч.ч. 1 та 5 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.
Згідно ч. 1 ст. 32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції, яка діяла на момент реєстрації декларацій) усі об`єкти будівництва поділяються на І, II, III, IV і V категорії складності.
Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник має право виконувати будівельні роботи після: подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України; реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об`єктів будівництва, що належать до І-ІІІ категорій складності; видачі замовнику органом, державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об`єктів будівництва, що належать до IV і V категорій складності.
Згідно ч .2 ст. 34 даного Закону зазначені у ч. 1 цієї статті документи, що надають право на виконання будівельних робіт, є чинними до завершення будівництва.
Відповідно до п. 16 Порядку № 466 (в редакції, яка діяла на момент подання декларації) замовник (його уповноважена особа) заповнює і подає особисто або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення чи через електронну систему здійснення декларативних процедур у будівництві до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю два примірники декларації за формою, наведеною у додатках 4, 5, 6 до цього Порядку. Один примірник декларації після проведення реєстрації повертається замовнику, другий - залишається в органі державного архітектурно-будівельного контролю. Декларація про початок виконання підготовчих робіт не надає права на виконання будівельних робіт. Орган державного архітектурно-будівельного контролю протягом п`яти робочих днів з дня надходження до нього декларації перевіряє повноту даних, зазначених у декларації, та здійснює дії щодо внесення інформації, зазначеної у декларації, до реєстру.
Так, судом першої інстанції вірно зазначено, що на момент розгляду вказаної декларації підстав для її повернення не вбачалося, Департаментом ДАБІ у Київській області було зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт «Будівництво магазину по бульвару Комсомольському, в районі автостоянки у м. Біла Церква» за №  КС 082162000685.
Відповідно до ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції, яка діяла на момент реєстрації декларації) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що належать до І-ІІІ категорій складності, та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви. Прийняття рішення про реєстрацію (повернення) декларації про готовність об`єкта до експлуатації, видачу (відмову у видачі) сертифіката здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю протягом десяти робочих днів з дати подання відповідних документів. Датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта є дата реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації або видачі сертифіката.
На момент розгляду декларації про готовність об`єкту до експлуатації «Будівництво магазину по бульвару Комсомольському, в районі автостоянки у м. Біла Церква», підстав для її повернення не вбачалося, тому Департаментом ДАБІ у Київській області було зареєстровано декларацію про готовність об`єкту до експлуатації.
Отже, оскільки правовим наслідком реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт є виникнення у замовника права на виконання будівельних робіт, то така декларація діяла до завершення будівництва і втратила свою чинність після його завершення та реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, тобто 26.08.2016, у той час як зареєстрована декларація про готовність об`єкта до експлуатації є підставою для оформлення права власності на такий об`єкт, а отже, така декларація, як акт одноразового застосування, вичерпує свою дію моментом державної реєстрації права власності на новостворене нерухоме майно.
Декларація про готовність до експлуатації об`єкта, відповідно до п. 41 постанови Кабінету Міністрів України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1127 від 25.12.2015 стала підставою для реєстрації за відповідачем-1 права власності на магазин.
За таких обставин, колегія суддів звертає увагу скаржника, що скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт та реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації щодо об`єкта, який вже побудовано та на який вже зареєстровано право власності, суперечить положенням ч. 1 ст. 321 ЦК України щодо непорушності права власності та призведе до порушення принципу правової визначеності.
В свою чергу, відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Згідно ст.ст. 316, 317 ЦК України  правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України  право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Нормами ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позивач не навів правових підстав для задоволення позовних вимог про скасування реєстрації права власності за Лісовською Р.І. на магазин загальногю площею 32,5 кв.м., що розташований за адресою: Київська обл., м. Біла Церква, вул. Некрасова, буд. 99 В. 
Також скаржник зазначає, що листом Управлівння містобудування та архітектури Білоцерківської міської ради вих. № 15/611 від 04.07.2018 було повідомлено, що рішення про присвоєння адреси спірному магазину не приймалось.
Однак, колегія суддів відхиляє дані доводи апеляційної скарги, оскільки законодавством, яке діяло в період спірних правовідносин, не визначено конкретного документа який підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, документом, який підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси може бути як рішення органу місцевого самоврядування, так і інший документ, виданий відповідним органом, який дає змогу встановити факт присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.
Як зазначалось колегією суддів вище, 30.01.2018 між ОСОБА_1 та виконавчим комітетом Білоцерківської міської ради було укладено договір №  665 про пайову участь забудовників у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста, на виконання якого Лісовською Р.І. було сплачено до бюджету міста грошовий внесок в розмірі 4 680 грн 00 коп. за будівництво магазину по вул. Некрасова, 99В (в районі автостоянки) в м. Біла Церква Київської області.
Тобто, виконавчий комітет Білоцерківської міської ради підтвердив, що станом на час укладення даного договору № 665 про пайову участь забудовників у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста магазин знаходився за адресою: вул. Некрасова, 99В (в районі автостоянки) в м. Біла Церква Київської області.
Крім того, колегія суддів вважає, що встановлені обставини приводять до переконливого висновку про необхідність застосування при розгляді даної справи доктрини venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці).
Доктрина venire contra factum proprium базується на принципі добросовісності. Наприклад, у статті I.-1:103 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права вказується, що поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.
Щодо позовних вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу магазину, укладеного між відповідачем-1 та відповідачем-3, та скасування його державної реєстрації, колегія суддів зазначає, що необґрунтованість позовних вимог про скасування реєстрації декларацій та державної реєстрації права власності, є підставою і для відмови у задоволенні позовних вимог, які є похідними від зазначених вимог.
Згідо ч.ч. 1, 2  ст. 215 ЦК України  підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою    ст. 203 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Однак, позивач як у своїй позовній заяві так і в апеляційній скарзі не навів обставин з якими останній пов`язує недійсність договору купівлі-продажу, не вказав які саме вимоги ст. 203 ЦК України не були дотримані відповідачами-1 та -3 при укладанні договору, та не надав жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували порушення вимог земельного законодавства. Позивачем не наведено обґрунтування, яким саме чином умови оспорюваного договору порушують його право і які саме його права, охоронювані законом, були порушені цим договору.
29.03.2018 Білоцерківською міською радою Київської області прийнято рішення «Про припинення терміну дії договору оренди землі фізичній особі - підприємцю Лісовській Р.І» № 2056-48-VII, яким припинено договір оренди землі з фізичною особою-підприємцем Лісовською Р.І. під розміщення павільйону з влаштуванням літнього майданчика за адресою: бульвар Княгині Ольги (бувший бульвар Комосомольський) в районі автостоянки, площею 0,0117 га з кадастровим номером 3210300000:07:016:0025, який укладений 10.10.2014 № 133 на підставі п.п. 6.7 п. 6 рішення міської ради «Про оформлення правовстановлюючих документів на земельні ділянки юридичним особам та фізичним особам-підприємцям» від 18.09.2014 № 1283-63-VII та зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно як інше речове право від 10.03.2015 № 9034124.
Як вбачається з витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань 29.08.2018 Білоцерківсикм ВП ГУ НП в Київській області відкрито кримінальне провадження 42018111030000293 за фактом звернення Білоцерківської міської ради про те, що ФОП Лісовська Р.І. вчинила незаконні дії відносно земельної ділянки з кадастровим номером 3210300000:07:016:0025 (реєстраційний номер 1016604132103 загальною площею 32,5 кв.м), а саме підробила всі правовстановлюючі документи на вказану земельну ділянку, які надали право будівництва магазину за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Некрасова, 99В.
Однак, як вірно вказано судом першої інстанції, позивачем не надано доказів щодо визнання обвинувальним вироком суду винною особу у даному кримінальному проваджені, а відповідно до  ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
На спростування вищевикладеного, до матеріалів справи представником відповідача-1 також надано відповідь на його адвокатський запит Білоцерківського районного управління поліції ГУ НП в Київській області вих. №  4/43азі/109/1100/02-2021 від 12.03.2021, в якій зазначено, що кримінальне провадження 42018111030000293 закрито 06.08.2020.
Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Як визначено  ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до  ст. 74 Господарського процесуального кодексу України  кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно  ст. 79 ГПК України  наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Зважаючи на все вищевикладене в сукупності, суд першої інстанції дійшов цілком правомірного висновку щодо необґрунтованості та безпідставності позовних вимог, у зв`язку із чим колегія суддів погоджується із тим, що у даному випадку слід відмовити у задоволенні позовних вимог.
Всі інші доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи, а також не впливають на вірне вирішення судом першої інстанції даного спору. Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення в розумінні ст.277 ГПК України з викладених в апеляційній скарзі обставин. 
Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. 
У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду Київської області від 02.08.2021 у справі №357/14323/18 відповідають чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи. 
Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. 
За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. 
Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України") і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Так, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). 
Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).
Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Білоцерківської міської ради на рішення Господарського суду Київської області від 02.08.2021 у справі №357/14323/18 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.
У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст.  129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладається на скаржника.
Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Білоцерківської міської ради - залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Київської області від 02.08.2021 у справі №357/14323/18 - залишити без змін.
Матеріали справи №357/14323/18 повернути до господарського суду першої інстанції.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ГПК України.
Повний текст складено 28.09.2022.

Головуючий суддя                                                            В.В. Куксов 

Судді                                                                                Є.Ю. Шаптала

                                                                                М.Л. Яковлєв