СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2022 року                                     м. Харків                        Справа № 917/2059/21  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Тарасова І.В., суддя Білоусова Я.О. , суддя  Пуль О.А.

розглянувши в порядку письмового провадження        без виклику учасників справи           апеляційну скаргу позивача - Комунального підприємства “Кам`янопотоківський центр первинної медико-санітарної допомоги”, с. Кам`яні Потоки, Полтавської області (вх. № 388 П/2) на ухвалу господарського суду Полтавської області області від 17.01.2022, постановлену суддею Пушко І.І. в приміщенні господарського суду Полтавської області (повний текст ухвали складено 17.01.2022) у справі № 917/2059/21
за позовом Комунального підприємства “Кам`янопотоківський центр первинної медико-санітарної допомоги”, с. Кам`яні Потоки, Кременчуцький район, Полтавська область
до 1. Комунального некомерційного медичного підприємства “Кременчуцька міська  лікарня  планового лікування” Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, м. Кременчук, Полтавська область, 
2. Департаменту охорони здоров`я Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, м. Кременчук, Полтавська область,
про внесення змін до договорів оренди,-

ВСТАНОВИВ:

31.12.2021 до господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Комунального підприємства “Кам`янопотоківський центр первинної медико-санітарної допомоги” до  Комунального некомерційного медичного підприємства “Кременчуцька центральна районна лікарня” Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області,  Департаменту охорони здоров`я Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про внесення змін до договорів оренди.
Ухвалою господарського суду Полтавської області від 17.01.2022 у справі №                  917/2059/21 позовну заяву повернуто позивачу.
Ухвала мотивована неусуненням  позивачем  у встановлений строк недоліків позовної заяви, зазначених в ухвалі  господарського суду Полтавської області 04.01.2022  у справі №  917/2059/21 про залишення  позовної заяви без руху, а саме шляхом викладення в доповненні до позовної заяви змісту позовних вимог до другого співвідповідача та наявністю у зв`язку з цим  підстав для повернення позовної заяви відповідно до 4 статті 174 ГПК України.
При цьому суд зазначив,  що в заяві про усунення недоліків позовної заяви від 06.01.2022 позивач не визначив зміст позовних вимог до другого відповідача, натомість зазначив, що Департамент охорони здоров`я Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області визначається ним як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, в той час як зміна суб`єктного складу відповідачів, до яких (якого) подано позов, відповідно до вимог ГПК України допускається шляхом подання заяви про залишення позову без розгляду або про відмову від позову в частині вимог до певного відповідача (ст. 191, п.5 ч. 1 ст. 226 ГПК України) після відкриття провадження у справі, а тому позивачем не усунуті недоліки позовної заяви, а фактично подана інша позовна заява, суб`єктний склад відповідачів у якій змінився, що не передбачено ГПК України. 
    Комунальне підприємство “Кам`янопотоківський центр первинної медико-санітарної допомоги” із зазначеною ухвалою суду першої інстанції не погодилось, звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанйції при її постановленні норм процесуального права,  просить її скасувати і направити справу на розгляд господарського суду Полтавської області.
       В обґрунтування апеляційної скарги позивач посилається на те, що, повертаючи позовну заяву з наведених в оскаржуваній ухвалі мотивів, суд проявив  надмірний формалізм під час  вирішення питання  щодо відкриття провадження  у справі ,порушив принцип диспозитивності  та обмежив право позивача  на доступ до правосуддя.
    Зокрема, скаржник зазначає, що , виходячи  із закріпленого  статтею 14 Господарського процесуального кодексу України принципу диспозитивності , особа, яка звертається  до суду за захистом своїх  прав, самостійно  на власний розсуд  визначає межі  заявлених  нею позовних вимог , коло відповідачів ,до яких подається  позов  та обсяг  доказів,якими будуть доводитись позовні вимоги, в той час як Господарський  процесуальний кодекс України не надає права суду  на стадії вирішення питання  про відкриття провадження у справі  вирішувати питання належності  визначеного  позивачем відповідача  та правильності  формулювання позовних вимог.Натомість  суд першої інстанції в ухвалі про залишення позовної заяви без руху та в оскаржуваній ухвалі в порушення принципу диспозитивності  фактично вимагає  висунення  позивачем окремих вимог до Департаменту охорони здоров`я Кременчуцької  міської ради Кременчуцького району, в той час як позивач, керуючись принципом диспозитивності  в заяві про усунення недоліків позовної заяви   визначив вказаний Департамент третьою особою та вирішив , що його позовні вимоги мають бути висунуті  саме  до  Комунального некомерційного медичного підприємства “Кременчуцька центральна районна лікарня”.
      При цьому позивач зазначає про  суперечність  нормам процесуального права висновку суду що подання  позивачем позовної заяви  в новій редакції із визначенням   другого відповідача третьою особою не усуває недоліків позовної заяви, а фактично є поданням  іншої позовної заяви, суб`єктний склад відповідачів у якій змінився, оскільки при поданні  позовної заяви в новій редакції  провадження у справі ще не відкрите і суб`єктний склад ще не визначений, а зазначені  в позовній заяві позивач,відповідач, третя особа набудуть свого процесуального статусу в момент відкриття провадження у справі, а тому єдиним способом виконання  ухвали суду про залишення позовної заяви без руху , у разі коли позивач  не вважав за потрібне  формулювати окремі позовні вимоги  до Департаменту охорони здоров`я Кременчуцької  міської ради Кременчуцького району,було подання  позовної заяви в новій редакції із визначенням його замість 2-го відповідача третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.
      Згідно з протоколом системи автоматизованого розподілу  судової справи між суддями від 08.02.2022 для розгляду судової справи № 917/2059/21 було сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - доповідач Тарасова І.В., суддя Білоусова Я.О.,  суддя Пуль О.А. 
     Ухвалою Східного апеляційного  господарського суду від 10.08.22   відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача -Комунального підприємства “Кам`янопотоківський центр первинної медико-санітарної допомоги”, с. Кам`яні Потоки, Полтавської області на ухвалу господарського суду Полтавської області області від 17.01.2022, у справі № 917/2059/21 та ухвалено здійснити її розгляд без повідомлення учасників справи. 
     28.08.2022 від   1-го відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому  він просить залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу – без змін.
      Також 1-й відповідач  повідомив, що рішенням Кременчуцької міської ради  від 18.01.22  його було перейменовано в Комунальне некомерційне медичне підприємство “Кременчуцька міська  лікарня  планового лікування” Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області,додавши  зазначене рішення органу місцевого самоврядування, яке підтверджує зміну назви вказаного учасника  справи.
     Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. 
       Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
       Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги,    перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги  , зважаючи на таке.
       Як зазначено вище, постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивачем не було усунуто визначених судом недоліків, а саме не було викладено в доповненні до позовної заяви змісту позовних вимог до другого співвідповідача, натомість  подана позовна заява в новій редакції із визначенням 2-го відповідача  третьою особою,  яка фактично є іншою позовною заявою суб`єктний склад відповідачів у якій змінено, що не передбачено ГПК України, а  тому  позовна заява Комунального підприємства “Кам`янопотоківський центр первинної медико-санітарної допомоги”на підставі ч. 4 ст. 174 ГПК України підлягає поверненню заявнику.
    Однак колегія суддів не погоджується з вищенаведеними висновками суду першої інстанції, виходячи із наступного.
     За приписами ч. 4     ст. 174 ГПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.
     Матеріалами справи підтверджується, що з метою усунення недоліків позовної заяви позивач до господарського суду Полтавської  області у встановлений  ухвалою суду від 04.01.2022   про залишення  позовної заяви без руху строк подав заяву про усунення відповідних недоліків , додавши позовну заяву в новій редакції, якою не змінюючи підстав та предмету позову,  другого відповідача -Департамент охорони здоров`я Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області визначив третьою особою,яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору  та єдиним відповідачем зазначив -Комунальне некомерційне медичне підприємство “Кременчуцька центральна районна лікарня” Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області.
     Відповідно до п. 5, 8 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.
    Згідно з ч. 2 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України,            позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
       Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.
        Як вбачається зі змісту позовної заяви, заявник дійсно, визначивши  в первісно поданій позовній заяві предметом позову матеріально-правову вимогу про внесення змін до договорів оренди, сторонами яких є позивач та перший відповідач, не зазначив змісту позовних вимог до другого співвідповідача, що фактично й стало підставою для залишення позовної заяви без руху. Однак, подаючи заяву про усунення недоліків та виключивши зі складу відповідачів  другого відповідача,зазначивши його третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору,  позивач фактично усунув недоліки, однак не у спосіб зазначення змісту позовних вимог до другого співвідповідача, а шляхом виключення його зі складу відповідачів, що в свою чергу, усунуло необхідність викладення в доповненні до позовної заяви змісту позовних вимог до другого співвідповідача, які просив надати суд першої інстанції.
     Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що позивач усунув зазначені судом першої інстанції недоліки позовної заяви, однак у інший спосіб, ніж було запропоновано місцевим господарським судом, що не є підставою для повернення позовної заяви.
      Щодо висновку суду першої інстанції про подачу позивачем фактично нової позовної заяви у зв`язку із зазначенням 2-го відповідача третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, суд апеляційної інстанції, проаналізувавши обидві редакції позовних заяв, дійшов висновку, що такий висновок суду є помилковим, оскільки ані підстави, ані предмет позову не були змінені. Змін зазнав лише склад учасників.
     При цьому суд апеляційної інстанції зазначає, що порядок зміни складу учасників (зокрема відповідачів)     передбачено ст. 48 ГПК України, а порядок залучення  третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору  -статтею 50 ГПК України. 
   Водночас, суд апеляційної інстанції зазначає, що зміна відповідача за клопотанням позивача до початку судового розгляду та залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору-   є правом сторони та не може бути підставою для повернення позовної заяви.
Окремо, суд апеляційної інстанції також зазначає, що суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, не врахував того, що законодавець передбачив можливість проведення підготовчого провадження, завданнями якого відповідно до статті 177 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; тощо.
     Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України, у підготовчому засіданні суд вирішує питання про вступ у справу інших осіб, заміну неналежного відповідача, залучення співвідповідача, об`єднання справ і роз`єднання позовних вимог, прийняття зустрічного позову, якщо ці питання не були вирішені раніше.
Враховуючи приписи вищезазначених норм процесуального закону, суд першої інстанції міг і повинен був з`ясувати всі необхідні обставини та витребувати у сторін всі необхідні докази та встановити склад учасників у процесі підготовчого провадження, а також у підготовчому засіданні.
Колегія суддів, серед іншого, вважає за необхідне зауважити, що згідно ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд здійснює правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих              Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
      Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом (ст. 8 названого Закону).
      Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
     Поняття "суд, встановлений законом" стосується не лише правової основи існування суду, але й дотримання ним норм, які регулюють його діяльність (пункт 24 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 20.07.2006 у справі "Сокуренко і Стригун проти України", заяви № 29458/04, № 29465/04).
    Доступом до правосуддя згідно зі стандартами ЄСПЛ розуміють здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.
      У своїх рішеннях ЄСПЛ вказав, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (рішення від 04.12.1995 у справі "Белле проти Франції" (Bellet v. France).
      Крім того, у розумінні ч. 1 ст. 6 Конвенції право кожного на судовий розгляд справи означає право кожної особи на звернення до суду та право на те, що її справа буде розглянута і вирішена судом.
    Особі, яка звернулась до суду за захистом свого права, повинна бути забезпечена можливість реалізувати зазначені права без будь-яких перепон чи ускладнень. Можливість для особи безперешкодно отримати судовий захист визначає зміст права на доступ до суду.
    У пункті 52 рішення від 08.04.2010 у справі "Меньшакова проти України" (заява № 377/02) ЄСПЛ виклав конвенційні стандарти стосовно доступу до суду: Суд повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Таким чином, він втілює в собі "право на суд", яке згідно з практикою ЄСПЛ включає в себе не тільки право ініціювати провадження, але й право розраховувати на "розгляд" спору судом (рішення у справі від 01.03.2002 "Кутіч проти Хорватії" (заява № 48778/99).
      Водночас, усталеною практикою ЄСПЛ право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням; вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ за своєю природою потребує регулювання з боку держави, яке може змінюватися у часі та просторі відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб. Встановлені обмеження не повинні обмежувати доступ, наданий особам, у такий спосіб або такою мірою, що підриватимуть саму суть цього права. Крім того, обмеження буде несумісним із пунктом 1 статті 6, якщо воно не переслідує законну мету, та у разі відсутності розумного пропорційного співвідношення між застосованими засобами та метою, якої прагнуть досягти (див. рішення у справі «Станев проти Болгарії» (Stanev v. Bulgaria) [ВП], заява № 36760/06, п. 230, ECHR 2012). Застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження, так і надмірної гнучкості, яка призведе до анулювання вимог процесуального законодавства (див. рішення у справі «Волчлі проти Франції» (Walchli v. France), заява № 35787/03, п. 29, від 26 липня 2007 року).
    Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 280 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
       Частиною 3 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
         Зважаючи на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що господарський суд першої інстанції всупереч вимогам ст. ст.     173,    174 Господарського процесуального кодексу України оскаржуваною ухвалою  повернув позовну заяву за відсутності  підстав, у зв`язку з чим ухвала підлягає скасуванню з переданням справи на розгляд  господарського суду Полтавської області. 
        Виходячи з наведеного та керуючись ст.   269, 271, п. 2  ч.1 статті 275, статтею п. 3 ч. 1 277, статтями 280, 281, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, суд,-
                                                                                                       
ПОСТАНОВИВ:

        Апеляційну скаргу позивача - Комунального підприємства “Кам`янопотоківський центр первинної медико-санітарної допомоги” задовольнити. 
      Ухвалу господарського суду Полтавської області  від 17.01.2022 у справі № 917/2059/21 скасувати.
          Справу передати на розгляд господарського суду Полтавської області.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строк її оскарження передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України. 

Головуючий суддя                                                                    І.В. Тарасова

Суддя                                                                                          Я.О. Білоусова  

Суддя                                                                                           О.А. Пуль